_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/750/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2025 року

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Кондратенко Ю.Д., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Стікон» про розірвання договору та стягнення сум,

встановив :

Мартинюк через свого представника адвоката Козак І.С. звернувся до суду з даним позовом у якому просив розірвати Договір купівлі-продажу майнових прав №КGBG-180615 від 17.02.2022 та стягнути з відповідача на його користь суму боргу еквівалентну 22200 доларам США на день виконання рішення.

Позов вмотивовано тим, що між ним та відповідачем було укладеного договір купівлі-продажу майнових прав № КПИП-180615 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . З орієнтовним терміном закінчення будівництва - 3 квартал 2023р. ним перераховано відповідачу суму в гривні еквівалентну 22200 доларам США.

Оскільки будівництво призупинено і на час подачі позову будинок не прийнято в експлуатацію, і відповідач порушив строки закінчення будівництва, посилаючись на істотне порушення умов Договору просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, надав відзив у якому зазначив, що позивач порушив умови п.4.2.2 Договору, а тому договір розірвано позивачем в односторонньому порядку і позивачу повернуто 558441 грн. за мінусом 10%, відповідно до п.7.2 Договору.

В судовому засіданні представник позивача просив стягнути з відповідача різницю між 22200 доларам США та повернутою позивачу сумою, а саме суму в національній валюті, еквівалентну 8722,35 доларів США.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 17.02.2022 року між позивачем та відповідачем було укладеного договір купівлі-продажу майнових прав № КПИП-180615 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Загальна вартість майнових прав, згідно п.2.1 становить 2069977 грн.

Пунктом 2.2. укладеного Договору сторонами погоджено порядок здійснення розрахунків до 18.08.2023 року.

Пунктом 4.2.2. передбачено, що Покупець зобов`язаний здійснювати оплату вартості майнових прав у відповідності до строків, визначених п. 2.2.

Пунктом 7.2 Договоору передбачено розрівння договору в односторонньому порядку у звязку з порушенням вимог п.2.2 Договору.

Позивачем здійснено першу оплату відповідачу відповідно до визначеного графіку внесення платежів, а саме 620490 грн.

Після здійснення першої оплати, позивач перестав виконувати вимоги п.2.2 Договору щодо сплати вартості майнових прав.

Вподальшому відповідачем на адресу позивача надіслано письмову претензію за вих.№01/2918 від 17.10.2024 року з вимогою здійснити відповідні розрахунки за договором.

28.11.2024 року, у зв`язку з невиконанням позивачем істотних умов договору щодо оплати майнових прав, на підставі пункту 7.2. договору № КПИП-180615, засобами поштового зв`язку на адресу позивача відповідачем надіслано повідомлення про розірвання Договору.

29.11.2024 року стороною відповідача позивачу додатково направлялося повідомлення про розірвання договору через мобільний додаток «Viber».

Позивач надав відповідачу реквізити свого банківського рахунку, після чого, на підставі умов п.7.2 Договору йому було направлено зразок заяви на повернення коштів, які платіжною інструкцією №1026 від 22.05.2025, за мінусом 10% від сплаченої позивачем суми, повернуто позивачу 558441 грн. на відповідний рахунок.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, одним із яких може бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до положень ст. 610, ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В свою чергу, положеннями ст. 651 ЦК України визначено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Приписи статті 80 ЦПК України встановлюють, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно умов п. 1.3. спірного Договору, до моменту закінчення будівництва, а саме: ІІІ кварталу 2023 року, позивач повинен був здійснити усі платежі за договором, дату останнього з яких погоджено сторонами на 18.08.2023 року, тобто, в середині ІІІ кварталу 2023 року.

Проте, станом на 18.08.2023 року, заборгованість позивача зі сплати вартості майнових прав становила 51 860 доларів США.

Отже, у зв`язку із невнесенням відповідних платежів, у позивача на момент настання строку, визначеного п. 1.3. договору, об`єктивно не виникло права вимоги щодо передачі йому майнових прав на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Суд вважає, що позивач порушив істотні умови спірного Договору, а тому відповідач обґрунтовано прийняв рішення про розірвання Договору та повернення сплачених позивачем коштів, згідно умов п.7.2 Договору.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспорюваного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові, про що у тому числі неодноразово наголошував Верховний Суд України у своїх постановах.

У своїй постанові від 22.07.2020 року по справі № 369/6303/19, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зауважив, що встановивши, що термін прийняття об`єкта будівництва до експлуатації в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру конкретною датою не визначено, а вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правових відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони забудовника відсутній.

За приписами ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

Так, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Суд вважає, що позивач порушив істотні умови спірного Договору, а тому відповідач обґрунтовано прийняв рішення про розірвання Договору та повернення сплачених позивачем коштів, згідно умов п.7.2 Договору.

Таким чином, аналізуючи викладене суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позову, а тому у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Я. В. Бескровний