Провадження № 2/947/179/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.

представника позивача адвоката Веріковської Т.А.

представника відповідача адвоката Строгого В.Ф.

розглянувши за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина-інваліда першої групи та стягнення аліментів на утримання матері, яка проживає з дитиною-інвалідом-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси , шляхом формування в системі «Електронний суд» 2011.2023, в інтересах ОСОБА_1 , звернулась адвокат Веріковська Т.А. із позовом в якому просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Київського районного суду м.Одеси у справі №947/10759/23 та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь повнолітньої непрацездатної дитини інваліда ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 15000,00 гривень, але не менше ніж розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатної особи щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, довічно з врахуванням індексу інфляції; а також стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_4 , яка проживає з дитиною аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 гривень з усіх видів доходів ( заробітку) відповідача, але не менше ніж розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, довічно, але не більше ніж на період стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина інваліда.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Ухвалою судді від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження із викликом учасників справи до судового засідання..

Суд, ухвалою від від 08.02.24., за клопотанням адвоката Веріковської Т.А.:

-Зобов`язав Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України та Одеський сервісний центр ДП «Моррічсервіс», надати суду у встановлений законом строк документи моряка відповідно до Положення про звання осіб командного складу морських суден та порядок їх присвоєння: відносно: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення або диплому моряка та копію робочого диплому моряка (посада зазначається у дипломі); інформацію стосовно продовження строку дії чи анульовано посвідчення особи моряка (паспорта моряка) в тому числі диплом капітана та Оператора ГМЗЛБ.

- Зобов`язав крюінгову компанію «Барк» (Bark Marine Agency), яка працює із департаментом по набору членів екіпажу надати суду у встановлений законом строк, відомості щодо укладання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 03.04.2023 року по теперішній час; послуг з працевлаштування на судна вітчизняних та іноземних судновласників у період з 03.04.2023 по день надання відповіді; відомості у повному обсязі, що знаходиться у розпорядженні компанії із питань виконання функцій моряка із зазначенням посади, заробітної плати, термінів роботи, у період з 03.04.2023 року по теперішній час; належним чином засвідчені копії трудових договорів укладених компанією з громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за якими фактичне виконання сторонами своїх зобов`язань тривало у період часу 03.04.2023 по теперішній час; належним чином засвідчені копії договорів укладених між громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вітчизняними та іноземними роботодавцями, за якими фактичне виконання сторонами своїх зобов`язань тривало у період часу 03.04.2023 по теперішній час.

- Зобов`язав Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» надати суду у встановлений законом строк виписку по всіх наявних банківських рахунках громадянина України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у період з квітня 2023 по теперішній час, із зазначенням відомостей щодо банківських рахунків та надати суду належним чином завірені копії договорів укладених між банком та ОСОБА_2 .

В частині витребування доказів з крюінгової компанії «Барк» (Bark Marine Agency) ухвала суду від 08.02.24 не була виконана у звязку із чим, ухвалою від 13.03.2025 були тимчасово вилучені з крюінгової компанії «Барк» (Bark Marine Agency) докази:

- відомості щодо укладання з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) трудових договорів у період з 03.04.2023 року по теперішній час; послуг з працевлаштування на судна вітчизняних та іноземних судновласників у період з 03.04.2023 по день надання відповіді; відомості у повному обсязі, що знаходиться у розпорядженні компанії із питань виконання функцій моряка із зазначенням посади, заробітної плати, термінів роботи, у період з 03.04.2023 року по теперішній час; належним чином засвідчені копії трудових договорів укладених компанією з громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за якими фактичне виконання сторонами своїх зобов`язань тривало у період часу 03.04.2023 по теперішній час; належним чином засвідчені копії договорів укладених між громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та вітчизняними та іноземними роботодавцями, за якими фактичне виконання сторонами своїх зобов`язань тривало у період часу 03.04.2023 по теперішній чаc.

Виконання ухвали доручено Приморському відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса).

Протягом тривалого часу вказана ухвала не виконана у звязку із неможливістю встановлення фактичне місця знаходження Крюінгової компанії «Барк» (Bark Marine Agency).

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог та стверджує що у позивача значно покращився матеріальний стан про що свідчить факт появи у мережі інтернет фотографій відповідача під час виконання обов`язків на посаді старшого помічника капітана.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та доводив що з 17.02.2022 року відповідача з новою сім`єю ( дружиною та малолітньою донькою) виїхали за межі України та з початку повномасштабного вторгнення російської федерації отримали тимчасовий захист у Польщі , що підтверджується наданими документами, жодних контрактів щодо працевлаштування у сфері судноплавства за цей час не укладав, а тому матеріальний стан ОСОБА_3 навпаки погіршився.

Як встановлено судом рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2023 у справі № 947/10759/23 було частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 стягнуто: - на користь повнолітньої непрацездатної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2093, 00 грн, але не менш ніж розмір прожиткового мінімуму для непрацездатної особи, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду - 03.04.2023 року, довічно; - на користь матері дитини ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2684,00 грн з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менш ніж розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду - 03.04.2023 року, довічно, але не більше ніж на період стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час розгляду вказаної справи судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 від спільного шлюбу, у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

15.04.2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 .

06.03.2016 року ОСОБА_3 було видано посвідчення серії НОМЕР_4 особи, яка отримує державну соціальну допомогу, відповідно до якого йому було призначено державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам. 17.01.2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області визнав ОСОБА_3 недієздатним та призначив ОСОБА_1 його опікуном.

17.03.2020 року Міжрайонна психіатрична медико-соціальна експертна комісія м. Маріуполь видала довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, відповідно до якої ОСОБА_3 надана 1 група інвалідності безстроково та зазначено, що останній потребує постійного стороннього догляду та нагляду.

27.03.2023 року ОСОБА_1 було видано довідку № 5106- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно до якої вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Обставини встановлені рішенням суду в іншої цивільної справі, рішення по якої набрало законної сили, між тими сторонами не потребують додаткового доказування при розгляді іншої справи при розгляді спору між тими ж самими сторонами, згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Подібні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова ВС від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц)

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані з обов`язком батьків утримання дитини та утримання подружжям того з подружжя хто проживає з дитиною-інвалідом врегульовані Сімейним кодексом України ( скорочене - СК України).

За змістом ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

З аналізу ст. 198 СК України вбачається, що право на утримання повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги виникає на підставі спроможності надавати таку допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) .

Відповідно до Закону Україна «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005р. N 2961-ІУ (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її - життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Згідно ст.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

У ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст стст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Вказана правовий висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17.

Таким чином підставою для можливого збільшення розміру аліментів є факт доведеності у судовому засіданні, зокрема, покращення матеріального стану платника аліментів з моменту визначення рішенням суду розміру аліментів, як обов`язкової складової такої зміни.

У даному випадку суд приходить до висновку про недоведеність при розгляді даної справи наявність правових підстав для збільшення розміру аліментів визначених рішенням суду від 25.09.2023 , що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Суд критично ставиться до тверджень сторони позивача щодо прийняття в якості факту можливості збільшення розміру аліментів наявність на окупованої території України нерухомого майна, яке належить відповідачу та його постійні виїзди за межі України у період з 2014 по 2022 роки, так як ті обставини існували до винесення рішення про стягнення аліментів 25.09.2023 роки та не є підтвердженням зміни матеріального стану після винесення рішення.

Враховуючи, що індексація грошових доходів населення була зупинена у 2023 році а у 2025 році відраховується з січня , під час розгляду справи позивачем не доведено наявність підстав для здійснення відповідної індексації , яка не відноситься до правових підстав зміни розміру аліментів а має компенсаторний характер.

Надані скрини з власних сторінок відповідача у соціальних мережах та факт наявного з вересня 2022 року продовженого посвідчення особи моряка не підтверджують факту його працевлаштування та поліпшення його матеріального стану а є лише припущеннями , що у відповідності до вимог ч.6 ст. 81 ЦПК не можу прийматись в якості доказів.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина-інваліда першої групи та стягнення аліментів на утримання матері, яка проживає з дитиною-інвалідом, визначених рішенням суду від 25.09.2023.

Питання розподілу судових витрат вирішити у порядку визначеному ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В. О. Луняченко