Справа №522/1300/25
Провадження №2/522/3634/25
У Х В А Л А

16 вересня 2025 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», третя особа: Одеський державний нотаріальний архів Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про скасування арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси 27.01.2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», третя особа: Одеський державний нотаріальний архів Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про скасування арешту з майна.

Матеріали позову отримано суддею 30.01.2025 року.

Ухвалою суду від 06.02.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 31.03.2025 року.

У підготовче засідання призначене на 31.03.2025 року сторони не з`явилися, 31.03.2025 року з Одеського державного нотаріального архіву Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на адресу суду поштою надійшов лист, в якому просили справу розглядати за відсутністю представника Архіву.

Розгляд справи відкладено на 29.04.2025 року.

У підготовче засідання призначене на 29.04.2025 року учасники справи не з`явилися, були сповіщені належним чином, 18.04.2025 року з Одеського державного нотаріального архіву Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на адресу суду поштою надійшов лист, в якому просили справу розглядати за відсутністю представника Архіву.

Від відповідача ТОВ «Український промисловий банк» відзив до суду не надходив.

Ухвалою суду від 29.04.2025 року підготовче засідання було закрито, справу було призначено до судового розгляду по суті на 29.05.2025 року.

У зв`язку із знаходженням судді Домусчі Л.В. у відпустці, розгляд справи призначений на 29.05.2025 року відкладено на 10.07.2025 року.

У судове засідання призначене на 10.07.2025 року учасники справи не з`явилися, 06.06.2025 року з Одеського державного нотаріального архіву Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на електронну адресу суду надійшов лист, в якому просили справу розглядати за відсутністю представника Архіву.

Розгляд справи відкладено на 16.09.2025 року.

У судове засідання призначене на 16.09.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлена належним чином. Заяв, клопотань щодо розгляду справи за його відсутністю суду не було надано.

Представник Одеського державного нотаріального архіву Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, 23.07.2025 року на електронну адресу суду надали лист, в якому просили справу розглядати за відсутністю представника Архіву.

Представник ТОВ «Український промисловий банк» у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відзив суду не надавали.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 22.09.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст.257 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 5 ст.223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача (представника) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Умовою для застосування ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду.

Залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, можливе виключно за наявності сукупності таких умов:

а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;

б) відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

в) неявка позивача в судове засідання (його представника) без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;

г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача.

Судом встановлено належне і завчасне повідомлення позивача про час і місце судового засідання на 10.07.2025 та 16.09.2025 року. При цьому, позивач не подавав заяву про розгляд справи за його відсутністю. У позові позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що не був учасником справи №2-1121/2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованості за кредитним договором, за яким накладено арешт на майно.

Верховний суд (цивільна юрисдикція) постановою від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13 роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового розгляду та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дії, які суперечать завданню цивільного судочинства. Суд відповідно до ч.ч.3, 4 цієї ж статті зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами учасником судового розгляду. Ця норма закону повинна дисциплінувати позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулювати його належно користуватися як своїми процесуальними правами, так і процесуальними обов`язками.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

У контексті наведеного суд вбачає, що в розумінні ЦПК України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді судової справи.

Судом встановлено, що позивач не з`явився у судові засідання: 10.07.2025 року та 16.09.2025 року, при цьому про розгляд справи сповіщався належним чином та завчасно, на думку суду належних доказів поважності причин неявки в судове засідання суду не надано.

Таким чином неявка сторони позивача позбавила суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору, у зв`язку з чим неможливо вирішити справу на підставі наявних матеріалів без пояснень позивача.

Законодавче формулювання частини п`ятої статті 223 ЦПК України «… якщо неявка перешкоджає розгляду справи» означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19).

У свою чергу судом вжито усіх заходів, передбачених процесуальним законодавством для належного повідомлення позивача та/або його представника про розгляд справи.

Поважність причин пропуску судових засідань позивачем, викладена у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13 (провадження № 61-36375св18), у якій зазначено, що правове значення має лише належне повідомлення позивача (представника) про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. До таких висновків також дійшов ВС у постанові від 25.03.2020р. справа №521/10136/18.

24 лютого 2022 року Законом України затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Однак, навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Відповідно до рекомендацій Ради суддів України при визначенні умов роботи суду у воєнний час слід керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні.

Без участі позивача та/або його представника в судовому засіданні суд позбавлений належним чином встановити всіх обставин справи, обґрунтованість підстав позову, та вирішити справу по суті.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

З огляду на викладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та недопущення порушення конституційних прав всіх учасників справи на судовий захист та їх баланс, неодноразове відкладення розгляду справи буде суперечити принципу ефективності судового процесу.

Відповідно до ст.ст.13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на не подання заяви про розгляд справи у відсутності позивача, суд вбачає наявність підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з неявкою в судове засідання позивача.

Керуючись ст.ст.10-13, 43, 49, 60, 62, 89, 95, 128, 131, 183, 210, ч.5 ст.223, 247, п.3 ч.1 ст.257, 258-260, 268, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», третя особа: Одеський державний нотаріальний архів Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про скасування арешту з майна залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачці, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє такого позивача повторно звернутися до суду з тотожним позовом, якщо він дійде висновку про необхідність судового захисту своїх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 22.09.2025 року.

Суддя Домусчі Л.В.