Справа № 545/2787/25
Провадження № 2/545/1779/25
"16" вересня 2025 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді: Цибізової С.А.,
з участю секретаря: Делії Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Просив визнати вищезазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути судові витрати.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, попередньо представник надала заяву про розгляд справи без їхньої участі, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечувала.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи без участі не надав.
Треті особи Приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, повідомлялися про час та дату судового засідання, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.
За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин проводиться заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.
Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Таким чином, станом на час вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом, редакція постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.
У даному випадку позивач оскаржує правомірність вчинення виконавчого напису нотаріусом з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а також зазначає, що відсутня безспірна заборгованість за кредитним договром.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З виконавчого напису не вбачається, що його вчинено на нотаріально посвідченому договорі. Натомість, зазначається про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» заборгованості за кредитним договором № 1788454 від 15.03.2020. З наданої суду копії кредитного договру № 1788454 від 15.03.2020 не вбачається, що цей договір був посвдчений нотаріально.
З наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно існувала заборгованість, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, оскільки доказів існування заборгованості у розмірі визначеному у виконавчому написі суду не надано.
Доказів наявності невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, суду не надано.
У ході судового розгляду відповідачем не надано суду доказів надання приватному нотаріусу усіх документів, передбачених чинним законодавством для видачі виконавчого напису, в тому числі таких документів, що об`єктивно підтверджують розмір заборгованості позивача. Отже відсутні докази, що нотаріусом було перевірено безспірність заборгованості.
За таких обставин, суд вважає що при вичинені виконавчого напису було порушено вимоги закону, а тому позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Судом встановлено, що 03.06.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною укладений договір №1277 про надання правничої допомоги (а.с.19-21).
Відповідно до акту приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 24.06.2025 до договору №1277 про надання правничої допомоги від 03.06.2025 вбачається, що адвокат виконав, а клієнт прийняв наступні послуги, а саме: надання усної консультації 1500,00 грн; підготовка та написання адвокатського запиту вих. №4614/ЗПТ від 03.06.2025 до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Клименко Р.В 500,00 грн; надання повторної усної консультації 1 000,00 грн; підготовка та написання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню 6 000,00 грн; підготовка на написання заяви про забезпечення позову 3 000,00 грн. Станом на 25.06.2025 надано правничої допомоги, що в загальному розмірі становить 12 000,00 грн (а.с.32).
Встановлено, що позивачем сплачені кошти за договором №1277 про надання правничої допомоги від 03.06.2025 в сумі 3 000,00 грн (а.с.33).
Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) від 25.06.2025 вбачається, що заборгованість позивача перед адвокатом Цокало Т.М. за надані нею послуги становить 9 000,00 грн (зв.а.с33).
Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору №1277 про надання правничої допомоги від 03.06.2025, акт приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 24.06.2025 до договору №1277 про надання правничої допомоги від 03.06.2025, детальний опис робіт (наданих послуг) від 25.06.2025, відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи.
З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога полягала в оплаті послуг адвоката за надання усної консультації; підготовці та написання адвокатського запиту; наданні повторної усної консультації; підготовці та написанні позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; підготовці на написанні заяви про забезпечення позову.
Також, суд враховує малозначність справи, її типовий характер та розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом осіб у судове засідання, які у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі.
За таких обставин, враховуючи, суд вважає за необхідне, з огляду на принцип реальності та розумності стягнути витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн.
Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605,60 грн (а.с.1, 36).
Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Отже, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, що пов`язані з подачею позову та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 1 574,56 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 142, 206, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С. А. Цибізова