Провадження № 2-др/127/109/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,
за участю секретаря Врублевської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2025 року було задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яка мотивована тим, що 09.09.2025 року Вінницьким міським судом Вінницької області було ухвалено рішення, водночас судом не було вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. В клопотанні від 06.08.2025 року він повідомляв, що докази понесенних судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів з дня ухвалення остаточного рішення. На підтвердження понесення судових витрат позивачем долучено: копію договору про надання правничої допомоги, копію акту виконаних робіт, копію квитанції. Враховуючи викладене ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 36000,00 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, проте надіслав суду заяву, в якій просив клопотання про ухвалення додаткового судового рішення розглядати без його участі та ухвалити додаткове рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.09.2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики було задоволено частково (а.с. 64-65).

14.05.204 року між адвокатом Дем`янченком С.М. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги №1967, за умовами якого за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар, згідно акту виконаних робіт, підписаного всіма сторонами (а.с. 70-72).

Згідно із актом виконаних робіт від 11.09.2025 року, загальна вартість наданих адвокатом Дем`янченком С.М. послуг складає 36000,00 грн., які складаються з:

- первинної юридичної консультацією та аналізу ситуації (витрачено 2 години) вартістю 4000,00 грн.;

- збору та попереднього аналізу доказової бази (витрачено 2 години) вартістю 4000,00 грн.;

- пошуку правових норм і аналізу судової практики (витрачено 4 години) вартістю 8000,00 грн.;

- підготовки позовної заяви та розрахунків (витрачено 7 години) вартістю 14000,00 грн.;

- підготовки клопотання про забезпечення позову та сурпровідних документів (витрачено 3 години) вартістю 6000,00 грн. (а.с. 73-74).

Також в матеріалах справи наявна квитанція про оплату послуг правничої допомоги на 36000,00 грн. (а.с. 75).

Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд звертає увагу, що позивач вчасно подав заяву про те, що після ухвалення судового рішення у цій справі ним буде надано суду протягом п`яти днів докази оплати витрат за надання правничої допомоги.

Вказані докази позивачем було надано суду в строк визначений законодавством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Вимогами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Слід відзначити, що текс позовної заяви має невеликий обсяг, а у задоволенні заяви про забезпечення позову судом було відмовлено.

Також, стягнення повної вартості послуг, визначеної позивачем, не можуть бути відшкодовані тільки лише через те, що вони дійсно понесені ним (справедлива сатисфакція). Крім того, суд зазначає, що відшкодування їх повної вартості матиме надмірний фінансовий тягар для відповідача, як фізичної особи.

Тому суд звертає увагу, що при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, слід врахувати, що справа є незначної складності, а обсяг досліджених доказів є невеликим, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатами роботою у цій справі.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп).

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст додаткового рішення складений 24.09.2025 року.

Суддя: