Справа № 759/4376/24
Провадження № 2/591/563/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Кирионенко В.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Балаєвої Л.А.

представника відповідача - Колісника А.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Балаєвої Лесі Анатоліївни до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Балаєвої Л.А. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вказаним позовом до ОСОБА_2 , обґрунтовуючи його тим, що в листопаді 2023 року відповідач розмістив на своїй сторінці в телеграм-каналі та на сторінках в Інстаграмі, Фейсбуці та Ютуб каналі інформацію, яка порочить ділову репутацію та людські характеристики позивача. Зазначає, що в телеграм-каналі сторони обмінювались перепискою та репліками через конфлікт між ними в процесі цього діалогу Відповідач, відповідаючи на пост позивача, розмістив образливий коментар, який містить недостовірну інформацію стосовно нього наступного тексту «Боже, яке кончене. ОСОБА_3 зі світовим статусом, з за кордону допомагає військовим, бучачикам переселенцям коштами, одягом, продуктами. Займає посаду заступника президента військовооборонної компанії, яка надає Україні зброю. Цей ушльпок ОСОБА_4 зі своїм собутильником медіахряком з медіакору поливають дівчину брудом. Які ви мужики? ОСОБА_5 . Ти скажи як ви з ОСОБА_14, мамою ОСОБА_6 і ОСОБА_7 батька отруїли горілкою, після якої він вночі помер. Ось чому ти був проти вкриття. Тепер прокуратура готує розслідування і ексгумацію з статтею підозра вбивства.»

В зазначеному коментарі відповідач звинувачує позивача, ОСОБА_8 , у вбивстві свого батька та приховуванні злочину, що стало приводом для звернення до суду за захистом честі, гідності та ділової репутації позивача та збереження честі та гідності покійного ОСОБА_9 . При цьому, ніяких звернень до правоохоронних органів не було, як не було і доказів на підтвердження цього чи свідків. Вказану недостовірну інформацію про позивача переглянула велика кількість людей, зокрема його сусіди, друзі, знайомі, колеги.

Таке звинувачення порочить честь і гідність, ділову репутацію позивача, оскільки останній є також публічною людиною, Головою Благодійного Фонду « Фундамент Нації»( від 29.09.2022 року), Головою Громадської Організації «Євро Столиця» ( від 29.08.2014 року), акредитованим журналістом Верховної Ради України та підприємцем. Розголошення неправдивої інформації шкодить репутації позивача. Він, як Голова Благодійного Фонду, пов`язаний з благодійною діяльністю, збором коштів на благодійні проекти, розпорядженням коштами, що повинно проводитись за довіри людей. Відомості, які поширив відповідач, в тому числі підривають довіру в такий тяжкий час, коли збір необхідної допомоги, розподіл потребуючим такий необхідний для народу України. Поширена відповідачем інформація спотворює морально-етичний портрет позивача в очах громадськості. Вважає, що поширена відповідачем про нього інформація є негативною, недостовірною та порушує його особисті немайнові права, ганьбить його честь, гідність і завдає шкоди діловій репутації як журналісту, волонтеру та діловій особі, а також накладує тяжкий моральний вплив на родину позивача.

Слова, розміщені в телеграм-каналі «Ти скажи як ви з ОСОБА_14, мамою ОСОБА_6 і ОСОБА_7 батька отруїли горілкою, після якої він вночі помер. Ось чому ти був проти вскриття. Тепер прокуратура готує розслідування і ексгумацію з статею підозра вбивства.» - містять конкретну інформацію про звинувачення позивача у вчиненні ним злочину й порушення ним законодавства, які не доведені відповідачем в суді і не підтверджені жодним законним чином. Ця конкретна неправдива інформація, а не відомості про недодержання законів, в словах «батька отруїли горілкою» прямо вказують на батька позивача, оскільки зі скріншотів відповідача видно, що його особистий батько давно помер, слова вказують конкретно на батька позивача та факт і причини його смерті.

Також слова «Ось чому ти був проти вскриття. Тепер прокуратура готує розслідування і ексгумацію з статею підозра вбивства.» - прямо безпідставно і неправомірно обвинувачують позивача в приховуванні причин злочину, я якому відповідач звинувачує позивача, поширюючи недостовірну інформацію про смерть ОСОБА_9 .

Зміст розміщеного Відповідачем скріншота свідчить про те, що умисно неправдива негативна інформація стосовно позивача була доведена до громадськості з метою формування негативної та спаплюженої думки людей щодо діяльності позивача та як моральної особистості, а не з метою ініціювання проведення передбаченого законодавством розслідування.

Слова «Тепер прокуратура готує розслідування і ексгумацію з статею підозра вбивства» - є умисно неправдивими свідченнями зі звинуваченням і спростовуються Довідкою про смерть батька позивач ОСОБА_9 , яка додається в якості додатку до позову.

Крім того, позивач з рідним батьком перебував в дуже добрих відносинах, втрата рідної людини і так принесла йому негатив та тугу, а подібні неправомірно умисні звинувачення стали подвійним моральним тягарем для позивача.

Причина смерті батька позивача вказана в довідці про причину смерті №1020-410 від 11 лютого 2023 року. Спекуляції з цього приводу причини його смерті подвійно недоречні, враховуючи, що відповідач приходився батьку позивача практично названим прийомним сином при житті. Покійний дуже багато допоміг підтримкою відповідачу в житті, супроводжував в життєвих справах, приймав участь у лікуванні відповідача, виховував його як свого сина словом і ділом. Цю підтримку визнає і сам відповідач, про що відображено в скріншотах з його телеграм - каналу. Так, в одному скріншоті, який опублікований в момент смерті ОСОБА_9 зазначається «Сьогодні найблища мені людина ОСОБА_10 залишився без тата ОСОБА_11 , а його мама ОСОБА_12 без коханої людини, яка вмерла в неї на руках. Без перебільшення скажу, я втратив другого батька, адже саме він мені замінив тата, якого я теж втратив раптово. Саме він в перші сикунди мого Миколаївського СІЗО сказав ОСОБА_32 фразу: «Все мои болезни и опперации отложим на потом, возьми все до копейки у нас с мамой, но витащи ОСОБА_6, он наш син» Саме найболючіше в цьому горі це бюрократична машина, яка не дає можливості вчасно віддати останню пошану покійному...».

В даному випадку розповсюдження про позивача неправдивих відомостей, що ніби він отруїв батька і прокуратура готує ексгумацію не є припущенням, оскільки тут викладаються фактичні дані, які спростовуються довідкою про причини смерті батька позивача.

Зазначені дії відповідача завдали позивачу моральних страждань та призвели до депресивного стану. Позивач веде бізнес справи, волонтер та представлений як журналіст в Верховній раді України.

Такий стрес для особистості публічної людини напряму впливає на продуктивність, ділову репутацію позивача.

Звинувачення у вбивстві, не доведені судом, спричиняють моральні страждання, які спричинили порушення звичайного укладу життя позивача, полягають в тому, що після того, як відповідач поширив неправдиві відомості, зниження самооцінки вплинуло на творчі здібності позивача, як журналіста, що в свою чергу знизило працездатність останнього, його дохід, підірвало віру в людей та суспільство. Неправомірні дії відповідача по звинуваченню позивача у вбивстві батька та приховуванні злочину призвели до душевних страждань позивача та його родини, стану постійного стресу, порушення звичних комфортних умов проживання його та членів його сім`ї, та спричиняє йому не лише моральні страждання, але і змушує звертатись до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу і емоційних затрат, що негативно впливає на здоров`я, забирає робочий час. Для відновлення прибутків та попереднього становища позивачу приходиться витрачати більше часу та сил. Погіршились відносини з оточуючими людьми, на репутацію Позивача лягла темна пляма умисно безпідставних звинувачень в тяжкому кримінальному правопорушенні.

Позивачу довелось звертатись до психологів для відновлення свого нормального робочого стану.

Зазначає, що моральна шкода виявилася в порушенні немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, яке належить позивачеві, порушенні нормальних життєвих зв`язків, а також настання інших негативних наслідків.

Душевний спокій позивача був порушений умисно протиправною поведінкою відповідача, позивач весь час перебуває у стані постійного напруження та стресу, суттєво були порушені його нормальні життєві зв`язки, він змушений докладати значних зусиль для організації свого життя.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати недостовірною та такою, що порушує немайнові права позивача на повагу до честі, гідності та ділової репутації інформацію, поширену в телеграм-каналі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та на ОСОБА_13 каналі відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 інформацію наступного змісту «Ти скажи як ви ОСОБА_14 , мамою ОСОБА_6 і ОСОБА_7 батька отруїли горілкою, після якої він вночі помер. Ось чому ти був проти вскриття. Тепер прокуратура готує розслідування і ексгумацію з статею підозра вбивства.»;

зобов`язати відповідача протягом 10 днів з дня вступу рішення в законну силу спростувати недостовірну інформацію шляхом її видалення на телеграм-каналі ІНФОРМАЦІЯ_4 по тексту «Ти скажи як ви з ОСОБА_14 , мамою ОСОБА_6 і ОСОБА_7 батька отруїли горілкою, після якої він вночі помер. Ось чому ти був проти вскриття. Тепер прокуратура готує розслідування і ексгумацію з статею підозра вбивства.», та опублікувати в телеграм-каналі ІНФОРМАЦІЯ_8 та на каналі Ю-тюб ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5 спростування наступного змісту, а саме про те, що інформація « Ти скажи як ви з ОСОБА_14 , мамою ОСОБА_6 і ОСОБА_7 батька отруїли горілкою, після якої він вночі помер. Ось чому ти був проти вскриття. Тепер прокуратура готує розслідування і ексгумацію з статею підозра вбивства.» є недостовірною та не відповідає дійсності;

стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., а також понесені судові витрати.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 березня 2024 року вказана позовна заява передана на розгляд за підсудністю до Зарічного районного суду м. Суми.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2024 року позовна заява була залишена без руху, позивачу надано час для усунення недоліків.

15 квітня 2024 року від представника позивача надійшла квитанція про доплату судового збору на виконання ухвали суду від 08 квітня 2024 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 квітня 2024 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 09 липня 2024 року о 09 год. 00 хв.

09 липня 2024 від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Колісника А.І. надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає позов безпідставним та надуманим, з огляду на наступне.

Позивач звертаючись до суду за захистом нібито порушеного його права, просить визнати інформацію недостовірною, а саме: «Ти скажи як ви з ОСОБА_14 , Мамою ОСОБА_6 і ОСОБА_7 батька отруїли горілкою, після якої він вночі помер. Ось чому ти був проти вскриття. Тепер Прокуратура готує розслідування і ексгумацію з статтею підозра вбивства.»

Звертає увагу суду, що в зазначеній інформації відсутні будь-які відомості, які б підтверджували, що ця інформація безпосередньо стосується позивача та його покійного батька. Ім`я ОСОБА_8 чи його батька в даному дописі, зокрема і в інформації, яку просить визнати недостовірною, відсутні.

Позивач обґрунтовуючи порушення свого немайнового права, посилається на те, що він є публічною особою, зокрема: журналістом, волонтером, підприємцем та нібито поширена інформація вплинула безпосередньо на збори благодійних коштів, які він проводить для допомоги народу України. Однак, жодного доказу про такий вплив від поширеної інформації позивач до позовної заяви не додає.

Також позивач стверджує, що йому довелось звертатись до психологів для відновлення свого нормального робочого стану, проте, також не надає відповідних доказів.

Позивач в позовній заяві визнає факт існуючого конфлікту між позивачем та відповідачем, однак приховує те, що ним неодноразово поширювалась і поширюється неправдива інформація відносно відповідача на сторінках фейсбуку, зокрема і на фейсбук сторінці «Благодійний Фонд ОСОБА_2 яка на даний час контролюється позивачем ІНФОРМАЦІЯ_9.

На цій сторінці, та своїй особистій сторінці, позивачем систематично публікується образливі повідомлення відносно відповідача, якими він фактично його провокує та принижує.

Відповідач в свою чергу не піддаючись на провокації, у спосіб, який не порушував би особисті немайнові права позивача, керуючись статтею 277 ЦК України, відповідає на особисті образи. Тобто, користується правом на відповідь.

Цьому є підтвердження і в самому пості, який був опублікований відповідачем на його офіційному телеграм-каналі з відповідним дописом до скріншоту позивача, в якому останній ображає відповідача.

Окрім всього позивач вказує в своїй позовній заяві, що ОСОБА_2 є публічною особою, серед перерахованих позивачем досягнень відповідача, останній також є засновником і співголовою Благодійного фонду ОСОБА_15 .

Відповідач здійснює волонтерську діяльність та постійно допомагає особам, які звертаються за допомогою. На фоні цього, та інших особистих суперечок у позивача і відповідача зазначений конфлікт переріс в публічну площину і триває вже понад рік.

Інформація, яку позивач просить суд визнати не правдивою є вирваною із контексту всього конфлікту. Тому брати до уваги одне речення і тлумачити його як порушення честі, гідності, ділової репутації та просити стягнення моральної шкоди суперечить практиці Верховного Суду.

Крім того, позивач, серед іншого, в позовній вимозі просить спростувати недостовірну інформацію окрім телеграм-каналу, де вона була поширена, також і на ОСОБА_17 каналі відповідача, де вона не була поширена, покликаючись на те, що нібито ця інформація була розміщена і на Ютуб каналі, на сторінці в інстаграм та на сторінці у фейсбук відповідача. Проте в якості доказу додає лише скріншот з телеграм каналу.

Тому вважає, що інформація, яку просить позивач спростувати не є фактичним твердженням, а оціночним судженням. Ця інформація не містить відомостей про позивача, а тому спростувати її неможливо.

Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (т. І а.с. 157-160).

09 липня 2024 року протокольною ухвалою головуючого підготовче засідання відкладено до 08 жовтня 2024 року о 10 год. 00 хв. у зв`язку з неможливістю забезпечення явки позивача (знеструмленням Деснянського районного суду м. Києва) та з урахуванням того, що 08 липня 2024 року було сформовано відзив в ЕС та клопотанням представника відповідача, суд надає можливість скористатись правом позивачу надати заперечення.

19 серпня 2024 року від представника позивача ОСОБА_18 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що надані суду докази публічної переписки між сторонами чітко вказують на особистість позивача, який є впізнаваним на сайті за фото серед підписників та людей певного публічного кола, таких як журналісти, волонтери. Цей публічний діалог продовжується і нині. Сторони обмінюються публічними висловлюваннями на телеграм каналі відповідача, де той не заперечує, що інформація, яку вважає недостовірною позивач, стосується особисто позивача та його батька. Так, згідно зі скріншотами, зробленими з офіційної сторінці відповідача в телеграм-каналі, також розміщені й інші повідомлення, а саме «ОБЕРЕЖНО АФЕРИСТИ. ЧАСТИНА ПЕРША» в продовження публічного діалогу сторін, де відповідач прямо називає ім`я ОСОБА_8 , де розміщено текст «... Знайомтесь ОСОБА_10...Вкравши 3 млн. грн., він з мамашою і своїми собутильниками, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 і подружкою ОСОБА_7 вирішили втекти з України...».

Далі розміщено продовження цієї історії «ОБЕРЕЖНО АФЕРИСТИ. ЧАСТИНА 2» з наступним текстом:

«Але не з пустими руками , прихопивши мій компютер і сторінку в Фейсбуці мого фонду. Корче із себе великого політолога і мораліста повчаючи нас життю і моралі, при цьому само навіть не дало ні копійки на похорон батька, який помер перед втечею синочка.» (цитування розміщеною інформації відбувається частково, слова, які не стосуються даного позову і його змісту, тут не приводить, але повністю текст долучає до справи в скріншотах)

далі,

«ОБЕРЕЖНО АФЕРИСТИ. ЧАСТИНА 3»:

«Зараз ГПУ по моїй заяві готує ексгумацію тіла через підозру вбивства за участі дружини і сина з метою збагачення , тому що їм заважав їм розпродати все майно його і мами. Повний життя і оптимізму ОСОБА_21 раптово помер о 5 ранку. Мені затефонував ОСОБА_22 з проханням поїхати з ним, щоб я був свідком, що батько вже був мертивий , коли ми приїхали. Я поїхав, але він мене впустив не одразу, я стояв чекав, поки він тіпа знайде ключ від воріт. Перебуваючи у будинку з пів години він міг з матірью його добити (бо перед цим він купив йому горілку, яка категорично забороняється ОСОБА_23 лікарями), а вже потім впустив мене. Але коли я зайшов тіло було теплим, наче людина спала. Я тоді не міг уявити собі таке цинічне вбивство і після його смерті, все організував, проплатив, поховав. Перед похованням мене насторожило, що він з мамою були проти розчину категорично. Погрожували лікарям, патологанатому.»

Такі слова відповідача прямо вказують на ім`я позивача та обставини, які стосуються конкретно позивача та його батька.

В цих скріншотах, зроблених з телеграмканалу відповідача, чітко простежується історія про вигадане гти « отруєння батька» ОСОБА_24 , називаються ім`я позивача відкрито, що підтверджує позовні вимоги позивача та підтверджує, що розміщена інформація, про яку йдеться в даному позову, стосується саме ОСОБА_8 , вдруге називаються імена ОСОБА_25 та подружка ОСОБА_26 . Такі факти не можуть бути співпадінням, та спростовують твердження відповідача, що інформація не стосується позивача.

На те, що розміщена відповідачем недостовірна інформація стосується безпосередньо позивача, вказує також контент, який міститься у відео (аудіо), яке долучається до цих пояснень. На ньому відповідач розповідає про свій конфлікт. ОСОБА_2, звертаючись до Позивача на відео говорить «Я, ОСОБА_2 звертаюсь до тебе ОСОБА_1 , людина, якій я вірив, захищав яку я, і ти мене захищав, і ти це знаєш, ми просто винесем на публічний бруд наш з тобой конфлікт... посєму з завтрашнього дня, я , ти, ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_6 будем общатся публічно в соцсетях, ютубах, телеграмканалах....» Контекст відео прямо вказує на конфлікт з ОСОБА_29 , ОСОБА_30 .

Також, обгрунтовуючи свій відзив, відповідач зауважує відсутність доказів про вплив розміщеної ним інформації на збори благодійних коштів та відсутність доказів про звернення за допомогою до психологів для відновлення психологічного стану.

Такі твердження Відповідача спростовуються доказами, долученими до цих пояснень, а саме Лікарська довідка лікаря громадської практики ОСОБА_31 , видана 15 липня 2024 року про те, що ОСОБА_32 перебуває в установі на лікуванні, і що 05 червня 2023 року він звернувся в практику через масивний розлад сну, депресію та ознаки нейродерміту. Дана лікарська довідка перекладена на українську мову Бюро перекладів Картуш.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на образливі повідомлення на адресу відповідача, так звані «провокації» неприпустимої поведінки відповідача не мають підґрунтя, оскільки надані відповідачем докази не містять зазначеної інформації.

Також відповідач вважає, що оспорювана позивачем інформація «вирвана з контексту», з чим погодитись неможливо, оскільки само по собі звинувачення у вбивстві містить самодостатній контекст, який не можливо прив`язати чи поставити в залежність від інших обставин, фактів та коментарів та висловлювань, які містяться у текстах публічного діалогу між сторонами.

Прочитування звинувачення у вбивстві з іншими фразами та без них не міняє контексту прямого звинувачення у вбивстві. Вираз «вирвано із контексту передбачає зміну смислів фрази, прочитаної з іншими речення або без них. В даному випадку, якшо прочитати фразу звинувачення у вбивстві з іншими реченнями або без них, контекст звинувачення у вбивстві не змінюється. Тому нічим не підтверджені також посилання відповідача на те, що позивач захищає не свої права, а продовжує тиск на відповідача. Навпаки погрози розправи, провокації до розправи застосовує відповідач, який дозволяє собі звинувачувати у вбивстві людину, якій він заборгував великі гроші. Погрози позивачу поступали на телефон, і позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів, змушений був покинути України, оскільки захисту в нашій країні не отримав, порушені кримінальні справи за погрози, наші правоохоронні органи не розслідують.

Слова, розміщені в телеграм-каналі «Ти скажи як ви з ОСОБА_14, мамою ОСОБА_6 і ОСОБА_7 батька отруїли горілкою, після якої він вночі помер. Ось чому ти був проти вскриття. Тепер прокуратура готує розслідування і ексгумацію з статею підозра вбивства.» містять конкретну інформацію про звинувачення позивача у вчиненні ним злочину й порушення ним законодавства, які не доведені відповідачем в суді і не підтверджені жодним законним чином. Ця конкретна неправдива інформація, а не відомості про недодержання законів, в словах «батька отруїли горілкою» прямо вказують на батька позивача, оскільки зі скріншотів відповідача видно, що його особистий батько давно помер, слова вказують конкретно на батька позивача та факті причини його смерті.

Також слова «Ось чому ти був проти вскриття. Тепер прокуратура готує розслідування і ексгумацію з статею підозра вбивства.» містять факти, прямо безпідставно і неправомірно обвинувачують позивача в приховуванні причин злочину, в якому відповідач звинувачує позивача, поширюючи недостовірну інформацію про смерть ОСОБА_9 .

Поширена відповідачем інформація не є оціночними судженнями, а є констатацією фактів, які можуть і мають бути доведені належними доказами. (Таку позицію Верховний суд висловив в постанові Верховного Суду від 8 травня 2019 року у справі № 761/37180/17 (провадження № 61-4265св19).

Так дійсно, розміщена відповідачем інформація містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі, тому що такої події, коли позивач отруїв свого батька горілкою, не існувало взагалі, такої події, що позивач був проти «вскриття» не існувало взагалі, події, що «прокуратура готує ексгумацію» не існувало взагалі. Також розміщену інформацію відповідач нічим не підтвердив.

Просить суд відхилити наведені у відзиві відповідача заперечення та задовольнити позовні вимоги повністю (т. І а.с. 170-174).

19 серпня 2024 року від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_18 надійшли пояснення на відзив на позовну заяву, в яких зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач зауважує, що у недостовірній інформації, розміщеній ним на телеграмканалі та в ютюбі відсутні будь-які відомості, які б підтверджували, що дана інформація стосується безпосередньо позивача та його покійного батька оскільки ім`я ОСОБА_8 та його батька не згадується в дописі.

Однак, надані суду докази публічної переписки між Сторонами чітко вказують на особистість позивача, який є впізнаваним на сайті за фото серед підписників та людей певного публічного кола, таких як журналісти, волонтери.

Цей публічний діалог продовжується і нині. Сторони обмінюються публічними висловлюваннями на телеграм каналі відповідача, де він не заперечує, що інформація, яку вважає недостовірною позивач, стосується особисто позивача та його батька. Так, згідно зі скріншотами, зробленими з офіційної сторінці відповідача в телеграм-каналі, також розміщені й інші повідомлення, а саме «ОБЕРЕЖНО АФЕРИСТИ. ЧАСТИНА ПЕРША» в продовження публічного діалогу сторін, де відповідач прямо називає ім`я ОСОБА_8 , де розміщено текст «... Знайомтесь ОСОБА_10...Вкравши 3 млн. грн., він з мамашою і своїми собутильниками, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 і подружкою ОСОБА_7 вирішили втекти з України...».

Просить суд задовольнити позов ОСОБА_1 (т. І, а.с.194-200).

08 жовтня 2024 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Сидоренко А.П. у відпустці за сімейними обставинами, справа не слухалась та підготовче засідання відкладено до 26 грудня 2024 року, 11 год. 00 хв.

08 жовтня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Колісника А.І. надійшло клопотання про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу (т. І а.с. 232-233).

25 грудня 2024 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Балаєвої Л.А. надійшли заперечення на клопотання (т. І а.с. 238-239).

26 грудня 2024 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Балаєвої Л.А. надійшло клопотання про компенсацію судових та інших витрат позивачу (т. І а.с. 241-242).

26 грудня 2024 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 24 лютого 2025 року у зв`язку з клопотання представника позивача.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Колісника А.І. про забезпечення судових витрат у справі за вказаною позовною заявою; закрито підготовче провадження у справі, призначено вказану справу до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 29 травня 2025 року з викликом сторін у справі.

26 травня 2025 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 07 серпня 2025 року 15 год. 00 хв. у зв`язку з не забезпеченням в судове засідання явки представника позивача через технічні проблеми зі з`єднанням у режимі ВКЗ.

07 серпня 2025 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 12 вересня 2025 року 10 год. 30 хв. у зв`язку із закінченням процесуального часу.

В зазначеному судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, що викладені у відзиві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час судового розгляду встановлено, що в телеграмканалі, належному відповідачу, ним розміщено допис наступного змісту: «Боже, яке кончене. ОСОБА_3 зі світовим статусом, з за кордону допомогає військовим, бучачикам, переселенцям коштами, одягом, продуктами. Займає посаду заступника Президента війсковооборонної компанії, яка надає Україні зброю. Цей ушльопок ОСОБА_4 зі своїм собутильником медіахряком з медіакору поливають дівчину брудом. Які ви мужики? ОСОБА_5 . Ти скажи як ви з ОСОБА_14, МамоюОСОБА_39 і ОСОБА_7 батька отруїли горілкою, після якої він вночі помер. Ось чому ти був проти вскриття. Тепер Прокуратура готує розслідування і ексгумацію з статтею підозра вбивства» (т.І а.с. 13).

Судом досліджені документи, на підтвердження того, що позивач є волонтером, займається благодійною діяльністю (т.І, а.с. 26,т.І. а.с.27-32).

З копії довідки про причину смерті від 11 лютого 2023 року вбачається, ОСОБА_9 , 1969 року народження помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , причина смерті - хронічна ішемічна хвороба серця (т. І а.с.33).

Судом досліджено публікації «Обережно Аферисти частина 1» та «Обережно Аферисти частина 2» (т. І а.с.182-183).

Відповідно до копії свідоцтва № НОМЕР_1 про поховання ОСОБА_9 , свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 11 лютого 2023 року, похований 12 лютого 2023 року на ділянці № НОМЕР_3 ряд № НОМЕР_4 , місце № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 кладовища, розміщеного в м. Ніжин на вул. Миганівська, 56, про що в книзі реєстрації поховань та перепоховань померлих громадян зроблений відповідний запис 11 лютого 2023 року № 116 (т. І а.с. 221).

З копії пояснень ОСОБА_33 від 24 квітня 2024 року, що відібрані інспектором ВРПП Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області вбачається, що близько року тому його друг ОСОБА_1 , який виїхав на даний час за кордон та перебуває там, попросив його щоб він попіклувався за могилою його батька ОСОБА_9 , який похоронений в м. Ніжин на кладовищі Миганівська. Коли він прийшов то виявив пам`ятник, який не встановлювали рідні. Коли він зателефонував другу ОСОБА_34 , останній повідомив, що жодного пам`ятника вони не замовляли. Коли звернувся до доглядаючого за кладовищем ОСОБА_35 , то останній повідомив, що з дозволом на реєстрацію даного пам`ятника ніхто не звертався (т. І а.с. 219-220).

З копії медичної довідки від 15 липня 2024 року лікарської громадської практики ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 вбачається, що ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_7 перебуває у ввіреній їм установі на лікуванні. 05 червня 2023 року він звернувся в медичний заклад через масивний розлад сну, депресію та ознаки нейродерміту (т.І, а.с.204-205).

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частин другої, третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

За правилами частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд повинен визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Згідно із частинами четвертою, сьомою статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

З роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року (далі - Постанова Пленуму ВСУ), вбачається, що позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Зі змісту ст. 297 ЦК України вбачається, що кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

У п. 15 постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Також, поширенням інформації є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

За п. 19 Постанови Пленуму ВСУ, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Lingens v. Austria» зазначено, що суду необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не можна. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. У даній справі ЄСПЛ вказав, що: «Суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» або тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе».

Так, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому і процесуальному значеннях. Як загально правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне право положення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У найзагальнішому вигляді правило презумпції невинуватості означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину і покарана лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду. Повідомлення особі про підозру, складання слідчим та затвердження прокурором обвинувального акта на стадії досудового розслідування, розгляд справи у підготовчому провадженні не вирішують наперед визнання його винуватим у вчиненні злочину. Лише один орган у державі наділений таким правом - це суд, який є відповідно до Конституції України (стаття 124) носієм судової влади, що здійснює правосуддя в умовах законності, незалежності, гласності та змагальності.

Вирок суду є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість.

При цьому Європейський суд з прав людини зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, необхідно визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено (пункт 42 рішення від 21 вересня 2006 року в справі «Грабчук проти України» (заява № 8599/02); пункт 48 рішення від 12 січня 2012 року в справі «Довженко проти України» (заява № 36650/03)).

Подібні висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 577/4402/19-ц, від 22 березня 2021 року у справі № 482/1474/16-ц.

Посилання на конкретну фізичну особу у контексті її зв`язку зі злочином, кримінальним провадженням чи його розслідуванням можливе лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилається на те, що поширена відповідачем інформація - допис в телеграм каналі належному відповідачу «Ти скажи як ви ОСОБА_14 , мамою ОСОБА_6 і ОСОБА_7 батька отруїли горілкою, після якої він вночі помер. Ось чому ти був проти вскриття. Тепер прокуратура готує розслідування і ексгумацію з статею підозра вбивства.» порушує його особисті немайнові права.

В той же час з позивачем наданих доказів неможливо встановити обставини, які з достовірністю вказували на те, що зазначений допис був відповіддю на поширений позивачем пост і стосувався саме позивача.

Так, з наданих доказів неможливо встановити час і дату поширення наведеної інформації, а також в якому саме контексті вона була висловлена, враховуючи те, що за своїм змістом такий допис містить звернення до певної особи, проте належних та допустимих доказів, які б вказували, що таке звернення спрямоване до позивача надано не було.

Посилання позивача на поширення інших дописів, як то «!!Обережно. Аферисти!!Частина1» та «!!Обережно. Аферисти!!Частина2» суд не приймає до уваги, оскільки встановити час та дату їх поширення з наданих доказів неможливо, а тому суд позбавлений можливості впевнитися в тому, що така інформація пов`язана з тією інформацію, яку позивач просить визнати недостовірною. Як ці докази, так і інші дописи в телеграм каналі свідчать про наявність конфліктних взаємовідносин між сторонами, що не заперечується стороною відповідача.

За таких обставин під час судового розгляду не встановлено належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що поширена інформація, стосовно якої порушено питання про визнання її недостовірною, стосується позивача.

Крім того, позивачем не доведено обставини розповсюдження інформацію наведеного вище змісту на ютуб-каналі відповідача.

За таких обставин позовні вимоги про визнання інформації недостовірною та зобов`язання відповідача вчинити дії по її спростуванню не можуть бути задоволені.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Підчас розгляду справи не було доведено наявність складу правопорушення, що може бути підставою для задоволення позову в частині захисту гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації позивачів, а тому суд не вбачає підстав, в розумінні положень ст. 23 ЦК України, вважати, що дії відповідачів спричинили позивачам моральну шкоду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов про захист честі, гідності, ділової репутації ОСОБА_1 не обґрунтований та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Балаєвої Лесі Анатоліївни до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Повне судове рішення виготовлене 24 вересня 2025 року.

Суддя А.П.Сидоренко