Провадження №2/522/6110/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за несвоєчасне виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2025 року Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення збитків за несвоєчасне виконання рішення суду, у якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 збитки за несвоєчасне виконання рішення суду у розмірі 121 455,32 гривень, а також здійснити розподіл судових витрат.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 05 травня 2025 року року провадження у справі відкрито. Встановлено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу надано 15-ти денний термін з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Задоволено клопотання про витребування доказів.

Копію ухвали суду від 05 травня 2025 року було направлено за зареєстрованим місцем проживання відповідача листом із рекомендованим повідомленням про вручення, який повернувся до суду із зазначенням причини: «закінчення встановленого терміну зберігання».

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подавав, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

11 лютого 2015 року Приморським районним судом міста Одеси у складі судді Івченка В.Б. було ухвалено заочне рішення у справі № 522/2075/14-ц (провадження № 2/522/1976/15) про стягнення заборгованості за кредитним договором №0, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено. Передбачено стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 393 591, 39 гривень та судовий збір на користь Позивача у розмірі 3 654 гривні.

04 листопада 2019 року ухвалою Приморського районного суду міста Одеси у складі судді Свяченої Ю.Б. задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 . Замінено у виконавчому провадженні з виконання заочного рішення від 11 лютого 2015 року стягувача ПАТ «Дельта Банк» по цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

25 липня 2024 року назву кредитора було змінено з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС», що підтверджується наданою суду копією Наказу №55-к від 25.07.2024.

У позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 , що надійшла до суду 29.05.2025 року, ТОВ «ВІН ФІНАНС» просить стягнути з Відповідача 121 455,32 гривень збитків в якості відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду по справі №522/2075/14-ц за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року. Позивачем було наведено розрахунок даної суми збитків, яка складається з інфляційних втрат за вказаний період 86 064,44 грн та 3 % річних - 35 390,88 грн, та наведено правове обґрунтування заявлених вимог, з яким суд не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до статті 611ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Вказаний висновок підтриманий в постановах ВП ВС: від 19.07.2023 в справі № 910/16820/21, від 03.10.2023 в справі № 366/203/21 та ін.

Отже, обов`язок, встановлений положеннями ст. 625 ЦК України нерозривно пов`язаний з основним грошовим зобов`язанням та залежить від нього.

Згідно з положеннями статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 18 ЦКП України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання рішень судів здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У постанові Одеського апеляційного суду від 16.05.2024 у справі № 522/14594/22 (провадження № 22-ц/813/2512/24) наголошено, що цивільним законодавством встановлений строк загальної позовної давності, який складає три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до роз`яснень в постанові ВП ВС від 13.02.2019в справі№ 826/13768/16, а також постанові КЦС ВС від 23.11.2022 в справі № 761/4564/19 та постанові КАС ВС від 10.01.2024 в справі № 640/21339/20: «Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom»,заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51)».

Інститут позовної давності полягає в наданні особі гарантованого строку на звернення до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу, наприклад, звернення з вимогою про стягнення заборгованості. Сплив такого строку не означає, що право, інтерес, а відповідно обов`язок перестали існувати. Закінчення строку позовної давності означає, що особа втратила можливість захисту її права судом. Разом з тим, особа не позбавлена права задовольнити свої вимоги позасудовим шляхом, зокрема, якщо між сторонами існують договірні правовідносини і сторони передбачили в договорі таку можливість.

Так само встановлені законом строки примусового виконання судового рішення.

З автоматизованої системи діловодства суду КП Д-3 вбачається, що відомості про видачу виконавчих листів по справі №522/2075/14-ц в АСДС КП Д-3 відсутні

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 04 листопада 2019 року у справі № 522/2075/14-ц (провадження - № 6/522/1297/19) сторону у виконавчому провадженні ПАТ «Дельта Банк» замінено на ТОВ «Довіра та Гарантія», назву якого в подальшому було змінено на ТОВ «ВІН ФІНАНС».

У матеріалах справи № 522/11865/25-Е відсутні докази, які б підтвердили звернення ТОВ «ВІН ФІНАНС» із заявою про видачу дубліката виконавчого листа чи про поновлення пропущеного строку або визначення додаткового строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 11.02.2025 року у справі № 522/2075/14-ц (провадження - № 2/522/1976/15).

Зазначені відомості також відсутні в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, будь-які виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 , а стягувачом ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» або ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» або ТОВ «ВІН ФІНАНС» - відсутні.

Відомості про ОСОБА_1 також відсутні в Єдиному реєстрі боржників.

Зазначене в сукупності свідчить про незацікавленість ТОВ «ВІН ФІНАНС» у примусовому виконанні заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 11.02.2025 року у справі № 522/2075/14-ц (провадження - № 2/522/1976/15) та якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язання за рішенням суду, оскільки, нарахування процентів та інфляційних втрат в порядку статті 625 ЦК України призводить до того, що розмір грошового зобов`язання з часом швидко зростає.

Більше того, відсутність виданого виконавчого листа та наявність відкритих (завершених) виконавчий проваджень свідчить про пропуск строку для звернення стягувача до органів, що здійснюють примусове виконання рішення суду. Доказів зворотного під час розгляду справи надано не було.

Оскільки, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив, а в АСВП відсутні відомості про відкриті (завершені) виконавчі провадження, що свідчило б про переривання такого строку, беручи до уваги той факт, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що строк звернення рішення суду до примусового виконання рішення суду не пропущений, суд вважає, що ТОВ «ВІН ФІНАНС» втратило встановлену законом можливість задовольнити свої вимоги за допомогою механізму примусового виконання рішення.

При цьому, як роз`яснив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 11.07.2013 № 7-рп/2013 «… з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту».

Аналізуючи наведену правову позицію, Одеський апеляційний суд у Постанові від 16.05.2024 у справі № 522/14594/22 (провадження № 22-ц/813/2512/24) зазначає наступне: тобто, в правовому полі споживач за кредитним договором є більш слабшою стороною в порівнянні з кредитором, та відповідно потребує встановлених законом гарантій захисту її прав. Натомість, кредитор повинен дотримуватися встановлених законодавством положень та добросовісно користуватися своїми правами.

В контексті встановлених обставин справи, оскільки позивач (кредитор) втратив можливість примусового виконання рішення про стягнення заборгованості за допомогою встановленого законодавством механізму, а обов`язок відповідно до ст. 625 ЦК України є акцесорним щодо основного зобов`язання та поділяє його правову долю, позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат не підлягають задоволенню.

Фактично, обов`язок боржника перед кредитором набув ознак натурального зобов`язання, оскільки в натурі він існує, однак не може бути примусово стягнений.

Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц).

Тому суд не погоджується із наявністю підстав для стягнення інфляційних втрат та 3% річних за невиконання кредитного договору № 0 за несвоєчасне виконання рішень суду у справі № 522/14594/22 (провадження № 22-ц/813/2512/24) та доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Згідно копії платіжної інструкції від 23 травня 2025 року № , ТОВ «ВІН ФІНАНС» сплатило 2 422,40 гривень в якості судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з відповідача в порядку розподілу судових витрат не підлягає стягненню сума сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 84, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 598, 599, 611, 625 ЦК України суд -

УХВАЛИВ:

У задовленні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Текст рішення складено та підписано 29 вересня 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.