справа № 399/896/24
провадження № 2/399/51/2025
УХВАЛА

15 вересня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Шульженко В.В.,

при секретарі судового засідання Москаль Т.В.,

за участі представника позивача, адвоката Маслія В.М.,

представника відповідача, головного спеціаліста відділу, Гайворонської М.С.,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , адвоката Бублика О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт Онуфріївка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, треті особи: Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 про скасування рішення Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації прав власності на нерухоме майно,

встановив:

В провадженні суду знаходиться вищезазначена цивільна справа.

Ухвалою суду від 07.08.2025 залучено до участі у справі ОСОБА_1 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

26.08.2025 від ОСОБА_1 надійшли заява-пояснення по справі в яких він просив на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України закрити провадження у справі за позовними вимогами позивача про визнання незаконним та скасування рішення сесії Успенської сільської ради №661 від 12.03.2010, роз`яснити позивачу вимоги та засади ст. 256 ЦПК України.

Обґрунтована заява тим, що позивач намагається визнати незаконними дії відповідачів, які є органами державної влади, а також їх підрозділи. ОСОБА_1 вважав, що такий спір не може бути розглянуто в порядку ЦПК України, оскільки цей спір підсудний окружному адміністративному суду та повинен бути розглянутий в порядку, який передбачений КАСУ. Наводив практику ВС.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав заяву, уточнив, що відповідно до прохальної частини заяви мається на увазі закриття провадження у справі в цілому, а не лише щодо першої (основної) позовної вимоги, просив заяву задовольнити.

Представник позивача заперечив щодо задоволення заяви про закриття провадження у справі. Зазначив, що провадження у справі відкрито і даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки предмет спору стосується спору про право позивача на частку у праві власності на будинок та земельну ділянку. Звертав увагу суду на виключну підсудність по ст. 30 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяв, клопотань до суду не надійшло.

Представник відповідача Онуфріївської селищної ради в судове зсідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи без представника, при вирішення справи покладалися на думку суду.

Представник відповідача ГУ ДГК у Кіровоградській області з приводу заяви про закриття провадження у справі покладалася на розсуд суду.

Представник третьої особи перша Кременчуцька державна нотаріальна контора просив проводити судове засідання у відсутність їхнього представника та винести рішення на розсуд суду.

Заслухавши заяву та її обґрунтування, думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Предметом позову є визнання незаконним та скасування рішення сесії Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 12.03.2010 №661 «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передача у власність земельних ділянок» щодо передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки з кадастровим номером :51:005:0053, площею 0,25 га, що по АДРЕСА_1 ; визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №805736, виданий 09.02.2012, кадастровий номер :51:005:0053, площею 0,25 га; скасування державної реєстрації.

Підставами позову, зокрема, є те, що позивач та відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцями майна після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадковим майном є житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , розташованого на приватизованій земельній ділянці, що належав померлому. Сторони 15.03.2010 отримали свідоцтво про право на спадщину за законом в розмірі ч. кожному на майно житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

В подальшому позивач дізналася про те, що 31.03.2017 державним реєстратором Онуфріївської селищної ради проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та вказано розмір частки 1.

Підставою виникнення права власності стала виписка з по господарської книги №168 видана 15.03.2017 Успенською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області та технічний паспорт 10/592 виданий 23.03.2017 ПП БТІ «Кассіопея», реєстрація проведена відповідно до положень ст. 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та ї обтяжень».

10.11.2020 виконкомом Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області видана довідка про те, що станом на 11.11.2020 у вищезазначеному будинку ніхто не проживає, власником будинку є ОСОБА_3 , в подальшому останнім вказаний будинок відчужено ОСОБА_1 та якому позивач не продавала свою частку майна отриману у спадщину, згоди на розпорядження об`єктом майна не надавала.

Та, 24.03.2017 позивач дізналася, що державним реєстратором проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :51:005:0053, площею 0,25 га, за ОСОБА_3 , розмір частки -1, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №805736 виданий 09.02.2012 Успенською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області, рішення сесії від 12.10.2010 №661.

Враховуючи вищезазначене, позивач зазначала, що вказані обставини вказують на те, що майно вибуло із її власності поза її волею.

Зазначала, що визнання недійсним вказаного рішення та правовстановлюючих документів спрямоване на захист та відновлення втраченого права власності на земельну ділянку та житловий будинок позивача.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначеннями, наведеними у п. 2, 7, 9 ч. 1 ст. 4 КАС України:

- публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій, або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

- відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача;

- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У постанові від 26.06.2018 року (справа №902/517/17) Велика Палата Верховного Суду вказала, що до адміністративної юрисдикції належить справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує її права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації цього рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Натомість розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають з владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення порушується право особи на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Оскарження позивачем рішення сесії Успенської сільської ради №661 від 12.03.2010 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передача у власність земельних ділянок» щодо передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки з кадастровим номером :51:005:0053, площею 0,25 га, що по АДРЕСА_1 , визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №805736, виданий 09.02.2012, кадастровий номер :51:005:0053, площею 0,25 га, скасування державної реєстрації, обумовлено незгодою позивача з передачею земельної ділянки у власність ОСОБА_3 , співвласником якої, за твердженням позивача, в розмірі ч. є позивач та незгода позивача із реєстрацією права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок, що зазначений вище, на підставі вищенаведених документів сільської ради, співвласником якої, за твердженням позивача, в розмірі ч. є позивач.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, позовні вимоги позивача стосуються захисту її цивільних прав щодо права власності на земельну ділянку та житловий будинок набутого в порядку спадкування за законом від порушень з боку відповідачів.

У даному випадку існує приватно - правовий спір, який повинен вирішуватись судами цивільної юрисдикції, що, в свою чергу, унеможливлює розгляд цих вимог в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок відповідає правовій позиції, наведеній у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 року у справі №711/8774/12.

Враховуючи вищенаведене, заява третьої особи є безпідставною та необґрунтованою, відповідно у її задоволенні слід відмовити.

На підставі ст.ст.222, 260-261 ЦПК України, суд, -

постановив:

у задоволенні заяви третьої особи ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний тест ухвали складено 19.09.2025.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко