УХВАЛА

24 вересня 2025 року місто Київ.

Справа №752/15047/23

Апеляційне провадження № 22-з/824/1118/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Поліщук Н.В, Стрижеуса А.М.

розглянув у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови в справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024 року (ухвалено у складі судді Кордюкової Ж.І., повний текст рішення складено 14.11.2024 року)

у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ

Адвокат Кухарук Владислав Олександрович в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення страхового відшкодування.

З урахуванням поданих 09.11.2023 та 16.02.2024 заяв про збільшення позовних вимог, просив:

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 130000 грн. та судові витрати;

стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 127400 грн. та судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 11 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задоволено.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024 року - скасовано та ухвалено нове, яким задовольнити позов ОСОБА_2 .

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 130000 грн.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 127400 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_2 витрати за сплату судового збору у розмірі 3 217 грн 50 коп.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_2 витрати за сплату судового збору у розмірі 3 217 грн 50 коп.

29 липня 2025 року представник позивача - ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду заяву про стягнення витрат на правову допомогу, в якій просив стягнути з кожного з відповідачів судові витрати у розмірі 25 000, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Зазначає, що позивач у позовній заяві та апеляційній скарзі зазначила орієнтовний розрахунок витрат, які вона планує понести під час розгляду справи та зробила заяву, що документи на підтвердження остаточних витрат будуть подані останньою протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

1 серпня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшли заперечення ТОВ «СК «Гардіан» на клопотання позивача, в яких просили відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин першої та другою статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути подану заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи, у зв`язку з відсутністю такої необхідності.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 83 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

У частині першій статті 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Обміркувавши викладене, з урахуванням принципу розумності, суд зауважує, що:

- у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

- у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, й підтримана Об`єднаною Палатою Верховного Суду в постанові від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21, що за приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути враховано судом.

Колегія суддів також враховує, що в постанові Верховного Суду від 29 травня 2025 року у справі № 757/40871/20 вказано, що «ухвалюючи додаткову постанову у цій справі щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій, апеляційний суд дійшов загалом обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви позивача у цій частині, оскільки до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції - 21 січня 2025 року представник позивача - Обухов В. В. не подав усіх достовірних доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу та не обґрунтував поважності причин неможливості подання доказів до вказаного часу. Заявником не було зазначено будь-яких поважних причин, які перешкоджали б подати відповідні докази до закінчення судових дебатів у справі».

У цій справі:

- 12 листопада 2024 року було ухвалено рішення суду першої інстанції;

- 22 липня 2025 року була ухвалена постанова Київського апеляційного суду, повний текст якої складено 30 липня 2025 року;

- 29 липня 2025 року до суду надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу;

- до заяви долучені, зокрема: (1) договір про надання правничої допомоги від 30 березня 2023 року № 30-03/2023-1; (2) Додаткова угода № 30-03/2023-1 від 30 березня 2023 року; (3) Акт приймання -передачі юридичних послуг від 22 липня 2025 року; (4) рахунок-фактура № 9345 від 22 липня 2025 року та виписка по рахунку від 23 липня 2025 року про сплату 50 000 року за послуги за надання правової допомоги.

Разом із цим, обґрунтувань поважності причин не подання зазначених вище доказів суду, особливо тих, що датовані та мали місце до ухвалення рішення суду першої інстанції та до 22 липня 2025 року, до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції, заява не містить.

Із матеріалів справи також не вбачається, що відповідні докази, зокрема договір про надання правничої допомоги чи додаткову угоду, у якій визначено обсяг послуг, який надано ОСОБА_2 та розмір витрат на правничу допомогу, долучалися до матеріалів справи будь-яким іншим чином, зокрема з позовною заявою чи апеляційною скаргу.

Колегія суддів зауважує, що адвокат має змогу заздалегідь оформити акт (акти) приймання-передачі юридичних послуг принаймні у тій частині, яка стосується складення позову та інших заяв та клопотань, поданих в суді першої інстанції, або апеляційної скарги, оскільки ці документи складаються до початку розгляду справи по суті, а тому не існує жодних об`єктивних перешкод для складання відповідного акту та подання його до суду до закінчення дебатів у суді апеляційної інстанції.

Також суд наголошує, що якби долучені до заяви про розподіл судових витрат докази, зокрема договір із додаткова угода до нього, були подані до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції, то апеляційний суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат ( апеляційний суд розподілив судовий збір)за результатами апеляційного перегляду, міг би врахувати їх і без акту приймання-передачі наданих послуг, складеного в день ухвалення постанови апеляційного суду, особливо враховуючи, що ОСОБА_2 та АО «Олександр Перемеженко та партнери» погодили фіксовану вартість юридичних послуг за надання правової допомоги в розмірі 50 000 грн ще в у Додатковій угоді 30 березня 2023 року.

Та обставина, що фактично оплата відбувалась після вирішення справи, не перешкоджає судам в стягненні судових витрат, які можуть і повинні доводитись (обґрунтовуватись) до ухвалення судових рішень (суд виходить з того, що до стягнення підлягають не лише витрати які фактично сплачені, а й ті що будуть сплачені в майбутньому) і лише виключні обставини та поважні причини дозволяють подавати учасникам справи докази та розрахунки витрат після ухвалення судових рішень та дозволяють приймати докази подані з порушенням строків.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу, право на яку доводиться доказами поданими з порушенням строків, які заявник не просив поновити.

Керуючись статтями 133, 141, 246, 260, 261, 268, 270, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Відмовити ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Кухарук Владислав Олександрович в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

А,М. Стрижеус