РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3058/25

24 вересня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Костопіль за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та про визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та про визнання права власності на земельні ділянки, що належали йому у порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що після смерті діда ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до складу якого входять земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території колишньої Малостидинської сільської ради Костопільського району Рівненської області. Зазначає, що за життя ОСОБА_3 зробив заповітне розпорядження на усе своє майно на користь онуки ОСОБА_1 . Позивач звернулась до приватного нотаріуса з приводу видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову. Приватний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва, оскільки вона пропустила встановлений законом строк для подачі заяви на прийняття спадщини та заповіт, складений спадкодавцем на користь позивача, не зареєстрований у Спадковому реєстрі, через що нотаріус не має можливості перевірити його чинність на день смерті. Про наявність заповіту, складеного дідом на її користь їй стало відомо лише зараз від родичів, у яких він зберігався. На звернення до Малостидинського старостинського округу № 6 Костопільської міської ради позивача повідомлено про те, що посадові особи старостинського округу не мають доступу до державної системи реєстрації заповітів, а тому здійснити його реєстрацію немає можливості. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 04 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представником подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого повторно 29 січня 2025 року Костопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до складу якого входять земельні ділянки кадастровий номер :03:023:0010 для ведення особистого селянського господарства площею 2,2230 га, що належала ОСОБА_3 згідно державного акту ІV-РВ № 026064, виданого Костопільською районною державною адміністрацією, кадастровий номер :03:016:0502 для ведення особистого селянського господарства площею 4,1991 га, що належала ОСОБА_3 згідно державного акту серії РВ №014782, виданого Костопільською районною державною адміністрацією, що розташовані на території колишньої Малостидинської сільської ради Костопільського району Рівненської області.

За життя ОСОБА_3 зробив заповітне розпорядження щодо належного йому майна на користь онуки ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Малостидинської сільської ради Костопільського району Рівненської області 10.04.2000 та зареєстрованим в реєстрі книги для запису нотаріальних дій під № 38.

Позивач є онукою спадкодавця ОСОБА_3 , що підтверджується наступними документами: свідоцтво про народження ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 , видане 11.10.1971 Костопільським райбюро ЗАГС Рівненської області, де матір`ю зазначено ОСОБА_5 ; свідоцтво про укладення шлюбу ОСОБА_4 серія НОМЕР_3 , видане 15 березня 1997 року та зміну нею дошлюбного прізвища на ОСОБА_6 ; свідоцтво про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 серія НОМЕР_4 , видане повторно 17.08.1966 Костопільським райбюро ЗАГС Рівненської області, де батьком народженої зазначено ОСОБА_3 ; свідоцтво про одруження ОСОБА_7 серія НОМЕР_5 , видане 06.06.1969 Малостидинською сільською радою Рівненської області та зміну прізвища на ОСОБА_8 .

ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Скоропад В.М. з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак отримала відмову.

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 485/02-14 від 14.07.2025 нотаріусом зазначено, що вона вважається такою, що не прийняла спадщину через пропуск встановленого ст.1270 ЦК України шестимісячного строку для подачі заяви на прийняття спадщини. Окрім того, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 80643055 від 28.03.2025 року нотаріусом встановлено, що відомості про реєстрацію згаданого вище заповіту у Спадковому реєстрі відсутні.

У зв`язку з відсутністю реєстрації заповіту позивач звернулась до Малостидинського старостинського округу № 6 Костопільської міської ради Рівненського району Рівненської області, яка є правонаступником реорганізованої Малостидинської сільської ради Костопільського району, з питань державної реєстрації заповіту у системі ДП «НАІС». Однак, згідно інформації старостинського округу № 31-09-01-02 від 11.07.2025 здійснити державну реєстрацію заповіту у ДП НАІС» для відображення у спадковому реєстрі немає можливості через відсутність в уповноважених осіб Малостидинського старостинського округу № 6 Костопільської міської ради доступу до реєстру. Також зазначено, що відповідно до записів у журналі для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Малостидинської сільської ради за 1992-2000 роки під № 38 від 10.04.2000 року зроблено запис щодо посвідчення заповіту ОСОБА_3 .

Згідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 80643130, сформованого 28 березня 2025 року приватним нотаріусом Скоропад В.В. після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , 28.03.2025 зареєстрована спадкова справа № 66/2025.

Згідно довідки Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області №253 від 08 травня 2024 року ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований до дня смерті за адресою АДРЕСА_1 . На день його смерті за цією адресою були зареєстровані дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та чотири члена її сім`ї.

Позивач вказав, що спадкодавець, будучи особою похилою віку, хворів та потребував догляду, а тому матір позивачки доглядала за батьком по місцю свого проживання в АДРЕСА_2 , де він і помер. Ще при житті діда позивач чула, що він залишив земельний пай для сім`ї її матері. Про те, що ОСОБА_3 склав заповіт на її користь вона дізналась лише у минулому 2024 році, коли заповіт, складений на її користь, передали родичі. Разом із заповітом їй передані державні акти на право власності на земельні ділянки.

За вищезазначених обставин ОСОБА_1 не має можливості успадкувати земельні ділянки у встановленому законом порядку, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх майнових прав та інтересів.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У статті 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 цього ж Кодексу встановлені строки для подачі заяви - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 розширено перелік поважних причин пропуску строку подачі заяви для прийняття спадщини, зокрема, визнається поважною необізнаність спадкоємців про наявність заповіту.

Відповідно до ст.202 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч.1,2 ст.1223 ЦК України).

Відповідно до п.2.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 295/5 при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Пункт 5.1 Порядку передбачає, що при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має дати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача.

У пункті 2.5 Положення про Спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 липня 2011 року № 1810/5, передбачено, що заповіти, посвідчені нотаріусами, консульськими установами, посадовими і службовими особами, які зазначені в статтях 1251 і 1252 ЦК України, статті 37 і частині першій статті 40 Закону України «Про нотаріат», до створення та введення в дію програмного забезпечення Спадкового реєстру підлягають обов`язковій державній реєстрації в зазначеному реєстрі.

При перевірці нотаріусом встановлено, що відомості про реєстрацію згаданого вище заповіту у Спадковому реєстрі відсутні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ст.328 ЦК України).

Статтею 328 ЦК встановлюються принципові засади набуття права власності:

відкритість (невичерпність) переліку підстав його виникнення. Це означає, що право власності може набуватися у будь-який спосіб, що не суперечить закону;

законність набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду.

Набуття права власності у однієї особи в переважній більшості пов`язане з припиненням права власності в іншої. Дії з набуття права власності мають бути правомірними та добросовісними. Це стосується: а) способів набуття права власності; б) процедури набуття права власності в) особи-набувача.

Частиною 1 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Частиною 4 статті 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом (ч.2 ст.182 ЦК України).

Згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» серед підстав для відмови в державній реєстрації прав є те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України № 1127 від 25.12.2015 передбачено, що для державної реєстрації прав, що набуваються, змінюються або припиняються у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість набуття, зміни чи припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Пунктом 37 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким доказом має бути зареєстрований у Спадковому реєстрі заповіт, на підставі якого позивач міг би отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, однак позивач не може успадкувати нерухоме майно та зареєструвати право власності на нього, а тому іншим чином захистити своє право, як у судовому порядку про визнання права власності на нерухоме майно позивач не може.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Способи захисту цивільних прав та інтересів, які застосовуються судом передбачено частиною 2 статті 16 ЦК України, яка передбачає серед інших визнання права. Однак даний перелік не є вичерпним з огляду на цю ж норму закону та частину 2 статті 5 ЦПК України, де зазначено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Позов правомірно пред`явлено саме до ОСОБА_2 , бо цим позовом порушуються її права спадкоємця, який прийняв спадщину у розумінні ст.1268 ЦК України.

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вказаний висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі № 352/382/18 (провадження 61-40424св18), від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом та про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_6 ), додатковий строк тривалістю три місяці для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_6 ) право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:023:0010 для ведення особистого селянського господарства площею 2,2230 га, кадастровий номер :03:016:0502 для ведення особистого селянського господарства площею 4,1991 га, що розташовані на території Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Малостидинської сільської ради Костопільського району Рівненської області) у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (жителька АДРЕСА_2 ), ІПН НОМЕР_6 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (жителька АДРЕСА_1 ), ІПН НОМЕР_7 .

Повне рішення складено

29 вересня 2025 року.

СуддяЛ. А. Грипіч