Справа № 615/1969/25
Провадження № 2/615/387/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Клименко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від стягнення аліментів,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника ОСОБА_3 ,

встановив:

03.07.2025 позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить звільнити його від сплати аліментів, які стягуються на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 17.05.2012 у справі №2006/658/12 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, за період з 02.05.2020 по 26.07.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, що розірваний рішенням Валківського районного суду Харківської області від 06.08.2012.

Від шлюбу мають двох дітей, на утримання яких на користь відповідача за рішенням Валківського районного суду Харківської області від 17.05.2012 у справі №2006/658/12 з нього стягувались аліменти, оскільки на той час діти проживали разом з матір`ю.

З 02.05.2020 діти стали проживати разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , хоча продовжують бути зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 , де проживали разом до розірвання шлюбу. Наголосив, що забрав дітей жити до себе на їх прохання, оскільки мати на той час зловживала спиртними напоями, самоусунулася від їх виховання та утримання. Тому починаючи з червня 2020 року і до цього часу не сплачує аліменти на користь відповідача, так як самостійно повністю утримує дітей, відповідач же не надає будь-якої допомоги дітям.

Наведені обставини змусили його звернутися до суду 26.07.2022 з позовом про звільнення від стягнення аліментів за рішенням суду від 17.05.2012 у справі №2006/658/12, та стягнення аліментів на утримання дітей з ОСОБА_2 з 26.07.2022, який судом задоволено 01.09.2022 справа № 615/707/22.

Разом з тим, залишається не вирішеним питання про звільнення від стягнення аліментів за період з 02.05.2020 по 26.07.2022, що призвело до неправомірного нарахування заборгованості зі сплати аліментів на користь відповідача, коли діти утримувалися батьком, що вважає порушенням його прав, бо свідчить про подвійне стягнення.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 15.07.2025 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку загального позовного провадження.

30.07.2025 відповідач подала відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що жоден наданий позивачем письмовий доказ не доводить факт, що діти проживали з ним в період з 02.05.2020 по 26.07.2022.

Посилання позивача на акт обстеження умов проживання №312, як на доказ їх спільного проживання вважає безпідставним, так як виданий не уповноваженою особою. Окрім того, такий акт не може бути складено на підтвердження факту проживання дітей з батьком не за місцем реєстрації. Сам зміст акту №312 не дає чіткого розуміння, які саме факти він посвідчує, оскільки не зазначено, з якого саме часу ОСОБА_1 спільно проживає разом дітьми. На думку відповідача, акт засвідчує лише факт спільного проживання дітей без реєстрації разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_3 , саме на момент його складання 15.07.2022.

Звернула увагу, що донька ОСОБА_4 в період з 23.03.2022 по 18.07.2022 знаходилась за межами кордону України, тому акт №312 не може бути належним доказом викладених в позові обставин.

Зазначені в акті №312 свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також не могли достеменно стверджувати про спільне проживання доньки з батьком за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки тривалий час (як мінімум в період з 23.03.2022 по 18.07.2022) за цією адресою спостерігати її не могли, що вказує на безпідставність доводів позивача.

В зв`язку із наведеним, вважає, що акт №312 не може слугувати доказом правомірності звільнення від сплати заборгованості по аліментах з 02.05.2020 по 26.07.2022.

Безпідставними вважає посилання позивача на акт обстеження сумісного місця проживання №41 від 06.06.2025, як на доказ спільного проживання дітей без реєстрації разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зі змісту, вказує лише на факт спільного проживання сина ОСОБА_5 разом з батьком за цією адресою та саме на дату його складання 06.06.2025. Жодним чином не підтверджує факт проживання обох дітей разом з батьком в період з 02.05.2020 по 26.07.2022, за який ОСОБА_1 не сплачував аліменти.

Вважає, що акт обстеження сумісного місця проживання за формою додатка №5 складається з метою посвідчення факту проживання померлого з особою, яка звернулася з відповідною заявою, а не для посвідчення факту проживання батька з дітьми без реєстрації.

Наполягає, що позивач, звернувшись із заявою до Валківської міської ради про складання акту №41, розуміє неправомірність складання акту №312 КП «Благоустрій», тобто посвідчення його не уповноваженим на те органом, тим самим визнає його не належним доказом.

Стверджуючи, що в рішенні суду від 01.09.2022 у справі №615/707/22 встановлено обставини щодо утримання дітей в зазначений період саме батьком, позивач вводить суд в оману, намагається перекрутити встановлені судом обставини на свою користь.

На думку відповідача, ОСОБА_1 зловживає своїм правом на звернення до суду, при цьому намагається уникнути свого обов`язку зі сплати аліментів, які підлягають стягненню з нього на підставі рішення суду від 17.05.2012 у справі №2006/658/12. Позовні вимоги базуються лише на неприязному відношенні до колишньої дружини. Своїми діями позивач весь час налаштовує дітей проти неї, не пускає їх до неї, спотворює факти. Його аргументи є хибними, протиправними, суперечать чинному законодавству України, суті прийнятих судових рішень, які вступили в законну силу.

12.08.2025 позивач подав відповідь на відзив, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Просить допитати в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , які можуть підтвердити факт проживання та утримання ним дітей в період з 02.05.2020 по 26.07.2022.

18.08.2025 відповідач надала заперечення на відповідь на відзив, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вказала, що у відповіді на відзив позивач вдається до перекручування приписів законодавства, змісту наданих до суду доказів і аргументів, намагаючись ввести суд в оману, спотворюючи дійсні обставини правовідносин, що склались між сторонами, тлумачить їх на власну користь.

Враховуючи, що у відзиві на позовну заяву нею висунуте заперечення щодо належності наведених доказів, то сторона, яка їх подала, повинна була обґрунтувати їх належність, про що зазначити у відповіді на відзив, однак позивачем цього не зроблено.

Отже, сторони скористалися правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК порядку.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, наполягали на задоволенні, оскільки вирішити питання в досудовому порядку неможливо, так як відповідач не виходить на контакт. Разом з тим, не вирішене питання про звільнення його від стягнення аліментів за період з 02.05.2020 по 26.07.2022 породжує нові позови, так як неправомірне нарахування заборгованості зі сплати аліментів на користь відповідача, коли діти утримувалися батьком, порушують його право власності.

За клопотанням відповідача розгляд справи проведено за її відсутності, що відповідає положенням ч.1 ст.223 ЦПК України.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з 26.02.2005 по 06.08.2012 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Шлюб розірвано за рішенням Валківського районного суду Харківської області від 06.08.2012 у справі №2006/366/12, після чого відповідачу присвоєно прізвище ОСОБА_11 .

Від шлюбу мають дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 15.06.2005 та №091383 від 02.08.2007, актові записи №3 від 15.06.2005 та №05 від 02.08.2007 відповідно.

Враховуючи, що на час розірвання шлюбу діти залишились проживали разом з відповідачем та перебували на її утриманні, рішенням Валківського районного суду Харківської області від 17.05.2012 у справі №2006/658/12 стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх на той час дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2012 до досягнення найстаршою дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З виконавчого листа №2006/658/12 від 06.06.2012, рішення суду передано для примусового виконання до Валківського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУ МЮ, строк пред`явлення до виконання 18.05.2023.

17.01.2018 виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», заборгованість зі сплати аліментів станом на 17.01.2018 відсутня, про що свідчить відмітка на виконавчому листі.

Не дивлячись на це, позивач продовжив сплачувати аліменти добровільно шляхом зарахування 1/3 частини заробітної плати в КНП «Валківська ЦРЛ», де на той час працював, на банківську карту відповідача, що підтверджує запис головного бухгалтера установи на виконавчому листі, аліменти утримано в повному обсязі, заборгованість станом на 01.07.2020 відсутня.

Із пояснень позивача в судовому засіданні, 17.06.2020 звільнився з роботи в зв`язку з інвалідністю ІІІ групи, з цього часу працює не офіційно, до того ж батьки допомагають, чого достатньо для забезпечення в повній мірі життєдіяльності та розвитку дітей.

Оскільки діти стали проживати з ним, перестав сплачувати аліменти на користь відповідача на їх утримання. Не знав, що у цьому випадку необхідно звертатись до суду з позовом про звільнення від стягнення аліментів допоки в 2022 році не прийшов розрахунок заборгованості, як виявилось щодо однофамільця.

За позовом ОСОБА_1 , рішенням Валківського районного суду Харківської області від 01.09.2022 у справі №615/707/22 звільнено його від сплати аліментів на користь відповідача, які стягуються на підставі рішення суду від 17.05.2012 у справі №2006/658/12.

Окрім того, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх на той час дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26.07.2022 до моменту досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набрало законної сили 04.10.2022 та звернуто до виконання.

Слід відзначити, що під час ухвалення рішення судом відповідач не скористалася правом надання інших заяв в порядку ст.174 ЦПК України, як і правом перегляду заочного рішення в порядку глави 11 розділу 111 ЦПК України. Рішення суду також не оскаржила у встановлені судом строки. Із розрахунку заборгованості по аліментах частково сплачує визначений судом розмір аліментів на користь позивача.

25.01.2023 за заявою відповідача державний виконавець Валківського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №70836029 щодо примусового виконання виконавчого листа №2006/658/12 від 06.06.2012, починаючи з 16.06.2020 та про виклик до ВДВС для підтвердження сплати аліментів.

З цієї ж дати 16.06.2020 по 26.07.2022 позивачу нарахована заборгованість зі сплати аліментів, яка згідно із розрахунком станом на 01.04.2025 становить 65334,59 грн.

02.05.2023 за заявою позивача виконавче провадження з примусового виконання рішення суду від 17.05.2012 у справі №2006/658/12 завершено на підставі п.5 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», про що свідчить записи державного виконавця на виконавчому листі №2006/658/12 від 06.06.2012.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03.06.2025 у справі №2006/658/12 визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця Валківського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ від 02.05.2023 про закінчення виконавчого провадження №70836029 щодо примусового виконання виконавчого листа №2006/658/12 від 06.06.2012.

При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що за змістом рішення суду від 01.09.2022 у справі № 615/707/22, що набрало законної сили 04.10.2022 обов`язок ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання дітей виник з 26.07.2022, тобто ОСОБА_1 звільнено від сплати аліментів саме з зазначеної дати.

Таким чином ОСОБА_1 не звільнений від обов`язку сплачувати присудженні рішенням суду аліменти у період з 01.06.2012 по 26.07.2022.

Проте ця обставина державним виконавцем не врахована, розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 02.05.2023 не визначений.

Враховуючи, що рішення суду від 17.05.2012 у справі №2006/658/12 не скасовано або визнано нечинним, виконавчий лист від 06.06.2012 у справі №2006/658/12 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей у встановленому законом порядку не визнаний таким, що не підлягає виконанню, державний виконавець помилково закрив виконавче провадження з підстав, зазначених у п.5 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Оскільки заявниця не надала доказів місцезнаходження виконавчого листа від 06.06.2012 у справі №2006/658/12 у державного виконавця або ОСОБА_1 , заявлена нею вимога про зобов`язання цих осіб повернути виконавчий лист до ВДВС не підлягає задоволенню.

Отже, на виконання рішення суду від 17.05.2012 у справі №2006/658/12 позивачем сплачено аліменти з 01.06.2012 по 01.07.2020, заборгованості не має. За рішенням суду від 01.09.2022 у справі № 615/707/22, яке набрало законної сили, він звільнений від сплати аліментів з 26.07.2022, враховуючи постанову Харківського апеляційного суду від 03.06.2025 у справі №2006/658/12. Спірним залишається питання утримання дітей за період з 02.05.2020 по 26.07.2022.

Із наданих позивачем доказів, зокрема, паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 15.12.2000 Валківським РВ УМВС України в Харківській області, позивач з 10.03.1999 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства №312 від 15.07.2022, діти ОСОБА_4 та ОСОБА_13 не зареєстровані, але фактично проживають разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням позачергової ХХХІХ сесії Валківської міської ради VІІІ скликання пров. О. Кошового в м. Валки перейменовано на пров. Д. Наріжного.

Зі змісту акту обстеження сумісного місця проживання №41 від 06.06.2025, позивач та син ОСОБА_13 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач повідомив, що 02.05.2020 діти зателефонували та попросили, щоб забрав їх із ОСОБА_14 , де на той час вони проживали разом з матір`ю та її новим чоловіком. Старша донька вказала, що мати п`яна, менший син на той час ще не усвідомлював всі обставини, з цього моменту діти стали проживати разом з ним на АДРЕСА_1 разом з його матір`ю та батьком, який згодом помер. Забрали лише речі першої необхідності, перевіз все на автомобілі особисто. Має великий будинок, у кожного із дітей своя кімната, місце для навчання, достатньо гаджетів, канцтоварів. До кінця навчального року місяць навчалися у Сніжкові, їздили на шкільному автобусі. Потім донька поступила в Дивосвіт в м. Люботині, проживала 5 днів у шкільному гуртожитку, на вихідні та канікули приїжджала додому, в тому числі навчалася в школі мистецтв, приймала участь у всіх конкурсах, що потребувало додаткових великих затрат. Всі витрати на навчання, на проживання у гуртожитку, необхідні для навчання речі, одежу, взуття купував особисто, допомагали батьки. З 01.09.2020 по 01.06.2022 донька поступила в Дніпровський інститут митної справи на контракт, сплачував особисто, як і проживання в гуртожитку. За ці 2 роки відповідач навіть не цікавилася дітьми, була байдужа, чим вони займаються, як навчаються, взагалі життям дітей. Не купувала ні одежу, ні канцтовари. З початку повномасштабного вторгнення куратор доньки виїхала до Італії. Оскільки обстановка в країні накалялася, вирішили, щоб донька також поїхала до куратора за кордон, щоб розвивати дизайнерську та проектну діяльність згідно спеціальності. Всі витрати під час перебування за кордоном доньки з його дозволу з 23.03.2022 по 18.07.2022 ніс особисто, відповідач навіть не знала. Соціальну допомогу за кордоном донька не отримувала, перебувала за його рахунок. На цей час донька закінчила курси манікюру, сама заробляє на життя, орендує квартиру, але приїжджає на вихідні в свою кімнату. Син також навчався в Дивосвіті в м. Люботин, наразі студент, всі витрати на навчання, їжу, одяг, взуття також несе особисто, періодично разом їздять до магазинів м. Харків, де діти вибирають собі, що хочуть, всім забезпечені.

Збираючи докази для звернення до суду з позовом, зокрема, довідки, яка б підтвердила спільне проживання з дітьми, в міській раді, посилаючись на велику кількість ВПО, порекомендували звернутися до КП «Благоустрій», де роз`яснили, що потрібно 2 свідки. Вважає, що кожне комунальне підприємство має інформацію про кількість проживаючих за адресою, яким надає відповідні послуги. Після того, як звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів, відповідач звернулась до ВДВС, де 25.12.2024 нарахували відносно нього заборгованість, хоча до сьогоднішнього дня до ВДВС не викликали та будь-який розрахунок заборгованості не вручали, дізнався із доказів, наданих відповідачем.

Представник позивача звернула увагу, що відповідач фактично не оспорює заявлені позивачем докази. Доказів, які б спростовували обставини проживання дітей з батьком, не надала.

Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили викладені позивачем обставини, узгоджуються із наданими ним письмовими доказами в сукупності.

Свідок ОСОБА_10 сусідка, повідомила, що знає батьків ОСОБА_15 давно, трудолюбиві, після розлучення позивач проживає разом з ними, діти постійно проживають з батьком з квітня 2020 року. Вже було тепло, до цього приїжджали на вихідні. Він піклується про дітей, гарний батько, відповідальний. Наразі вчить ОСОБА_12 в коледжі, окрім того, проходить курси водіїв. Маму не бачила зовсім. В помешканні не була, бачила дітей тільки надворі, завжди одягнені по сучасному, по сезону, нагодовані, виховані, ввічливі. Знає, що ОСОБА_4 дуже гарно малювала, відвідувала художню школу. Бачила, що діти весь час при батькові. Ніколи не чула, щоб він підвищив голос, конфліктів ніколи не було.

Свідок ОСОБА_8 мати позивача пояснила, що в травні 2020 року, ще до закінчення шкільного процесу, син привіз дітей додому. Зі слів, зателефонували діти, щоб забрав, так як втомились від п`янок та сварок у матері, з цього часу діти проживають з ними. ОСОБА_4 займалася в художній школі, тому потупила в Дивосвіт, їздила з проектами по Україні. Коли закінчила, поїхала до Італії до куратора займатися проектами, так як мріяла поступити до інституту. Оскільки поступила на філолога, повернулася до України, паралельно закінчила курси манікюру, наразі самостійно заробляє. Ілля навчався в Дивосвіті на початку 2023 року, але не закінчив, по рекомендації перевели в Гонтів Яр, наразі навчається в автодорожньому коледжі на 3 курсі. Всі батьківські обов`язки лежали на позивачу, мати не приймала участі у вирішенні побутових потреб, хоча позивач перешкод їй не чинив, з дітьми не спілкується, за весь період перерахувала внукові 630 грн. і двічі поповнила телефон. Зауважила, що на прохання дітей позивач звернувся з приводу стягнення аліментів. Відповідач навпаки подала за цей період численні позови, щоб уникнути сплати аліментів, замість того, щоб платити 1300 грн., платить 900 грн. Ніякої реакції, постійно чогось вимагає. Діти негативно відносяться до неї, не хотіли розмовляти, так як вживала алкоголь, одних закривала вдома, бувало на 3 дні, постійні скандали, бійки. Могла викликати таксі, залишити дітей з чужим дядьком. Намагалася знайти роботу, але постійно звільняють за п`янку. Наразі з сином відмовляється спілкуватись, посилаючись на те, що зайнята, а завтра взагалі не виходить на зв`язок.

Свідок ОСОБА_16 повідомив, що на час, коли стали проживати з батьком, не зовсім пам`ятає обставини через малолітній вік. Пам`ятає, що ОСОБА_4 зателефонувала батькові, той забрав. Проживають з батьком з 2020 року, фінансово забезпечує батько. Мати дуже рідко дає гроші, лише на прохання кишенькові 20-30 грн., із банківського рахунку з 2020 по 2022 рік перерахувала йому всього 1500 грн. Навчанням і здоров`ям займається батько і баба. В 2022 році захворів дуже сильно на запалення легень, але в лікарню приходили лише батько і баба, купували ліки. Мати в житті з`являється дуже рідко. Батько купує їжу, одяг, взуття, за весь час купив 4-5 телефонів: зараз за 5000 грн., до цього був за 8000 грн., постійно розбиває. Окрім того, батько купив комп`ютер за 15000 для навчання. Періодично з батьком ходять купувати одежу на базарі в м. Валки або по магазинах м. Харкова, може самостійно вибрати те, що він хоче. Мати жодного разу не купувала, не брала до магазинів. 2-3 рази мати приїжджала у ОСОБА_17 , коли навчався, щось привозила, але дрібниці. Батько постійно проживає вдома, займається його лікуванням по зору, наразі купив окуляри. Має свою кімнату, облаштовану для навчання. Недавно батько зробив ремонт, у ОСОБА_4 кімнаті батько також зробив ремонт, купив меблі. Катю батько також забезпечує. Був випадок, що батька не було в місті, але мати відмовилася відвезти ОСОБА_18 в Дніпро на навчання, батько ж оплатив таксі. В художній школі батько оплачував необхідні матеріали як йому, так і ОСОБА_19 . Мати ображається на нього, що виступає у справі в якості свідка, але не на її стороні, незалежно від цього говорить лише правду.

За ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Ст.180 СК України зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ст.179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

З ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

В п.17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Способами захисту сімейних прав та інтересів, встановленими ч.2 ст.18 СК України, зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 (справа № 711/8561/16), що за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування заявлених позивачем обставин.

Таким чином, суд доходить висновку, що діти в період з 02.05.2020 по 26.07.2022 проживали з батьком та повністю знаходилися на його утриманні, що свідчить про наявність підстав, які підтверджують зміну обставин, що впливають на необхідність стягнення аліментів на користь відповідача.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплати на користь відповідача аліментів на утримання дітей за період з 02.05.2020 по 26.07.2022, які стягуються на підставі рішення суду від 17.05.2012 у справі №2006/658/12, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.265-268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 17.05.2012 у цивільній справі №2006/658/12, за період з 02.05.2020 по 26.07.2022.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова