Справа № 314/1256/25
Провадження № 2/314/1131/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Кононенко І.О., секретар судового засідання Билименко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін цивільну справу № 314/1256/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27 приміщення, 2) до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач ТОВ «Українські фінансові операції» звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 10.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 5519619 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідач отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. строком на 360 днів шляхом переказу на його платіжну картку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день використання. Згідно укладеного договору факторингу від 26.09.2023 № 26.09/23-Ф, право вимоги за кредитним договором № 5519619 від 10.02.2022 перейшло від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». 31.07.2024 між ТОВ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 31.07/24-Ф. Позивач зазначає, що кредитний договір було укладено в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем кредитора. Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти були перераховані відповідачу 10.02.2022 на платіжну картку № НОМЕР_2 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк». Позивач зазначає, що сума кредиту по укладеному кредитному договору перераховується на платіжну карту відповідача, яка було верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Позивач просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором № 5519619 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022 станом на 17.09.2024 у розмірі 42327,60 грн., яка складається із 12000,00 грн.-заборгованості за кредитом; 30327,60 грн.-заборгованості за нарахованими процентами; судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 19.03.2025 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

10.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 5519619 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідач отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. строком на 360 днів шляхом переказу на його платіжну картку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день використання.

Згідно укладеного договору факторингу від 26.09.2023 № 26.09/23-Ф, право вимоги за кредитним договором № 5519619 від 10.02.2022 перейшло від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».

31.07.2024 між ТОВ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 31.07/24-Ф.

Станом на 17.09.2024 за позивачем обліковується заборгованість у розмірі 42327,60 грн., яка складається із 12000,00 грн.-заборгованості за кредитом; 30327,60 грн.-заборгованості за нарахованими процентами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 530 ЦК України- якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

За приписами ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 «Про електрону комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Крім того, ст. 1077 ЦК України, встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступних висновків.

ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідача, на підставі до договору факторингу № 31.07/24-Ф враховуючи, що відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач має підстави для захисту свого права в суді.

Також, судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем.

Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано.

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що позов ТОВ «Українські фінансові операції» є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20).

Суд, не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23.05.2022 у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також, суд, має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Разом з тим, при визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню, суд виходить з того, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. У провадженні адвоката перебуває значна кількість аналогічних справ, тобто вони є типовими.

Отже, враховуючи, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3000,00 грн.

Із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27 приміщення, 2) заборгованість за кредитним договором від 10.02.2022 № 5519619 в розмірі 42327,60 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27 приміщення, 2) витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Суддя Іван Олександрович Кононенко

25.09.2025