справа № 165/1560/24
провадження №2/165/97/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Король І.С.,

представника позивача Цімури Я.В., (в режимі ВКЗ)

позивача ОСОБА_1 , (в режимі ВКЗ)

відповідача ОСОБА_2 , (в режимі ВКЗ)

представника ССД Данчак Т., (в режимі ВКЗ)

розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Нововолинську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради в ососбі Відділу "Служба у справах дітей" Залізничного району управління "Служба у справах дітей" департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Цімура Я.В. звернувся в суд з позовом в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог - Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради в ососбі Відділу "Служба у справах дітей" Залізничного району управління "Служба у справах дітей" департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 . Дитина проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 забезпечує дочці належні умови проживання, піклується про її розвиток, дбає про її дозвілля та турбується про відідування дитиною дошкільної установи. Вказує, що матір проживає окермо від дитини у АДРЕСА_2 , не цікавиться життям дитини, не відвідує її та не виявляє жодної ініціативи для того, щоб налагодити з нею контакт. Мати дитини, у дошкільній установі, яку відвідує малолітня ОСОБА_4 , не з`являється, не бере участі у житті дитячого закладу.

Вказує, що подружні стосунки між сторонами припинені, понад рік вони не проживають разом. 24.07.2023 позивачем було подано до суду позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та рішенням Залічничного районного суду міста Львова від 13.09.2023 у справі 462/5591/23, шлюб між сторонами розірвано.

Наголошує, що відповідач повністю ухилилася від виконання своїх материнських обов`язків, всі питання щодо виховання та навчання, матеріального забезпечення дитини вирішуються позивачем, відповідач фактично не спілкується з дочкою, не бере участі у її вихованні, турботі про фізичний та духовний розвиток, стан здоров`я та забезпечення необхідних умов для життя.

Вважає, що ОСОБА_2 самоусунулась від виховання дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не спілкується з дитиною та не бажає змінити свою поведінку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Вказали, що Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки і піклування у даній справі складено висновок про розв`язання спору щодо позбавлення батьківських прав № 260001-вих-143111 від 08.10.2024 року. Відповідно до складеного висновку, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначили, що не погоджуються із цим висновком органу опіки і піклування та вважають його таким, що складений без урахування усіх істотних обставин ї справи, є передчасним, необґрунтованим та суперечить інтересам дочки сторін. Стверджують, що ОСОБА_2 , маючи реальні фізичні та матеріальні можливості брати участь у вихованні та утриманні дочки ОСОБА_3 , свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків впродовж тривалого часу. Відповідачка практично не відвідує доньку, байдуже ставиться до її життя, жодного разу не була у дитячому садку, який відвідує малолітня ОСОБА_3 , не цікавиться її потребами, розвитком тощо. Наголосили, що поведінка ОСОБА_2 свідчить про те, що вона не бажає змінювати свого ставлення до виховання доньки. За таких обставин вважають, що позбавлення батьківських прав відповідачки щодо дочки повністю відповідатиме інтересам дитини, оскільки у протилежному разі ОСОБА_2 після досягнення донькою 18-років матиме право вимагати від неї аліментів на своє утримання у порядку, визначеному главою 17 Сімейного кодексу України та тпретендувати на майнові права дитини.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що зі своєю дочкою ОСОБА_6 вона фактично не контактує, не бере участі у її виховані та утриманні, оскільки не має такої можливості з огляду на віддалене проживання та надмірну зайнятість через побудову кар`єри. Спілкується з позивачем в теленфонному режимі, не вбачає потреби спілкуватися з дочкою, з огляду на вік дитини. Не заперечила, що з грудня 2014 року і по вересень 2023 року проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , де і надалі проживає позивач з їхньою дочкою, а з 29.09.2023 формально зареєструвала місце постійного проживання в квартирі своєї баби в АДРЕСА_2 , оскільки це необхілно було для працевлаштування. За вказаною адресою фактично не проживає. Тимчасово перебуває в знайомих у м.Бровари, в м.Києві, пероідами буває в РП. Вважає, що позов є підставним, з огляду на те, що виконання батьківських обов`язків стосовно виховання, утримання дочки сторін, взяв на себе позивач, як батько дитини.

Представник Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування Данчак Т.П. у судовому засіданні в режимі ВКЗ підтримала висновок Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, про розв`язання спору щодо позбавлення батьківських прав від 08.10.2024 №260001-вих-143111. Вказала, що Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради 29.08.2024, 12.09.2024 та 26.09.2024 (протокол № 18, 19, 20) розглянуто ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 12.08.2024 (справа № 165/1560/24), якою орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради було зобов`язано надати суду висновок про розв`язання спору щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . На засіданнях комісії з питань захисту прав дитини, які відбулись 12.09.2024 та 26.09.2024 був присутній батько дитини гр. ОСОБА_1 . Матір дівчинки ОСОБА_2 на засідання комісії не прибула, хоча про час та місце їх проведення була повідомлена в телефонному режимі. Під час телефонної розмови ОСОБА_2 повідомила, що немає можливості прибути на засідання комісії через віддалене місце проживання та зайнятість, пов`язаною з роботою. Зазначила, що на даний час займатися дочкою не має змоги. Повідомиоа, що свою позицію щодо позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 , 2021 р.н., виклала у письмовій заяві про визнання позову, яка подана до суду. Позивач ОСОБА_1 повідомив, що спільно із сім`єю матір дитини ОСОБА_2 не проживає з серпня-вересня 2023 року, він самостійно займається вихованням дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір участі у вихованні дочки не приймає, проте періодично цікавиться її життям, станом здоров`я, вітає з днем народження, передає подарунки. Згідно з актом обстеження умов проживання від 18.12.2023, складеного працівниками відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району управління "Служба у справах дітей ДГП ЛМР встановлено, що квартира складається з однієї житлової кімнати, кухні, коридору та вигод, умебльована та облаштована необхідною побутовою технікою. Для дитини є окреме спальне місце. У квартирі проживають: батько - ОСОБА_1 , 1990 р.н., малолітня дочка - ОСОБА_3 , 2021 р.н. Зі слів ОСОБА_1 встановлено, що матір дитини ОСОБА_2 , не проживає разом із сім`єю з вересня 2023 року. Ствердила, що вивчивши подані позиваечм документи, врахувавши пояснення батьків, зокрема недостатньо переконливі та необгрунтовані доводи батька гр. ОСОБА_1 , на підтвердження того, яким чином, позбавлення гр. ОСОБА_2 батьківських прав, щодо дочки 2001 року народження, покращить життя дитини, зокрема в моральному та емоційному аспектах, враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 26.09.2024 (протокол № 20), беручи до уваги, що позбавлення батьківських прав жодним чином, у позитивному плані не вплине на обставини щодо виховання і розвитку дитини, ніяк не сприятиме захисту її прав загалом, орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільнність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, думку представника органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, яка підтримала висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що від шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 13.09.2023 (а.с.7,15) у сторін є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 18.12.2023, складеного працівниками відділу «Служба у справах дітей» Залізничного району управління "Служба у справах дітей ДГП ЛМР квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , складається з однієї житлової кімнати, кухні, коридору та має вигоди, умебльована і облаштована необхідною побутовою технікою. Для дитини є окреме спальне місце. У квартирі проживають: батько - ОСОБА_1 , 1990 р.н., малолітня дочка - ОСОБА_3 , 2021 р.н. Зі слів, ОСОБА_1 матір дитини ОСОБА_2 , не проживає разом із сім`єю з вересня 2023 року. (а.с.13)

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надав довідку закладу дошкільної освіти №21 Львівської міської ради від 09.10.2023 №25 (а.с.14), з якої вбачається , що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує вказану установу з 24 серпня 2023 року по теперішній час. Опікується дитиною батько. Мати, ОСОБА_2 у дошкільній установі не з`являлася і не брала участі у житті садка. В доповнення додав довідку від 28.05.2025 , яка видана вихователем та в.о. директора Закладу дошкільної освіти №21 ЛМР , з якої вбачається, що дитина ОСОБА_1 дійсно відвідує цей дитячий садок з 24.08.2023, опікується дитиною лише батько, а мати в дошкільній установі не з`являється і не бере участі у житті садка.

Також долучив, як доказ у справі, довідку, що видана головою ОСББ "Затишок Мрія" від 29.05.2025 , якою підтверджено, що ОСОБА_1 проживає за адресою своєї реєстраціїї разом з донькою. ОСОБА_2 не проживає та не зареєстрована за вказаною падресою більше двох років та не бере участі у вихованні дитини.

31.05.2025 надав, як докази своїх вимог, довідку від 29.05.2025, що видана сімейним лікарем МЦ "Сімейна амбулаторія Вулик-Львів", якою підтверджує, що дитина ОСОБА_3 перебуває на медичному обліку у лікаря-педіатра та на всіх візитах до медичного закладу з питань здоров`я та планових вакцинацій, відвідує його в супроводі батька ОСОБА_1 . В судовому засіданні, на обгрунтування клопотання про прийняття такого доказу зазначив, що раніше дитина перебувала на медичному обліку в іншому медичному закладі, де він не міг отримати таку довідку, в зв`язку з чим змушений був змінити попередній медичний заклад на МЦ "Сімейна амбулаторія Вулик-Львів", де 29.05.2025 йому видали необхідну довідку. Також просив долучити довідку від 31.05.2025, що видана керівником дитячого гуртка "Ретро" від 31.05.2025, якою підтверджується, що дитина ОСОБА_3 на всі заняття приходить у супроводі батька ОСОБА_1 , який самостійно займається також всіма організаціними питаннями щодо навчання.

Просить наведену у доданих довідках інформацію врахувати при ухваленні остаточного рішення у справі, взявши до уваги, що такі отримані після звернення з позовом до суду і об`єктивно, на теперішній час, підтверджують обставини самостійного виховання ним малолітньої дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частиною другою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (частина третя статті 155 СК України)..

У відповідності до положень статей 150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Верховний Суд, з огляду на положення статті 166 СК України неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати, як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доведення обставин свідомого,умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача (див. постанову Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 (провадження № 61-2175св20).

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, врахувавши те, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітньої дочки, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який позбавляє матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Суд вважає, що заява ОСОБА_2 від 27 травня 2024 року, в якій вона визнає позов та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, не може слугувати підставою для задоволення позову, оскільки згідно з положеннями частин другої, третьої статті 155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини,які є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дочкою, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Аналогічна позиція викладена у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України».

У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків позбавлення батьківських прав слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для виряшення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів у сукупності, так кожного доказу окремо.

Відповідно до приписів частини шостої статті 19 СК України, суд, оцінючи в сукупності з усіма доказами у справі, погоджується з висновком органу опіки та піклування № 260001 від 08.10.2024 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає такий висновок достатньо об`єктивним та обґрунтованим, в якому об`єктивно охарактеризовано ОСОБА_2 як особу, яка періодично цікавиться життям дочки, станом її здоров`я, вітає з днем народження, передає подарунки. Також у висновку зазначено, що матір участі у вихованні дочки не приймає.

Як встановлено судом з пояснень відповідачки, ОСОБА_2 немає змоги займатися вихованням дитини, оскільки в даний час проживає на значній відстані від м.Львова, має надмірну зайнятість по роботі, повязану з кар`єрним зростанням.

Наведені причини неможливості приймати участь у вихованні дитини, суд не може віднести до критерів винної поведінки матері, оскільки вони не підтверджують факт свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків та не можуть бути підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки не є виключними обставинами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, чи наявності з боку матері загрози для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Навпаки, враховуючи вік та стать дитини, суд вважає за необхідне зазначити, що позбавлення батьківських прав матері, яка працює, будує кар`єру, має мету в зростанні, а відтак є позитивним прикладом для наслідування, може зашкодити інтересам малолітньої дочки, а відтак суперечитиме закону.

Позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомленя цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, такий захід слід застосувати, як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Необхідність застосування такого, за фактичних обставин цієї справи, суд не вбачає. Відсутні належні і допустимі докази умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої дочки. Надані позивачем довідки дошкільного закладу, медичної установи, гуртка та ОСББ, містять інформацію, яка не є належним доказом на підтвердження винної поведінки відповідачки, а тому суд, врахувавши всі обставини, беручи до уваги обгрунтований висновок органу опіки і піклуванняини, вважає, що позивачем не доведено необхідності та доцільності затосування до відповідачки такої крайньої міри впливу, як позбавлення батьківських прав.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що наразі позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не буде грунтуватись на суттєвих і достатніх причинах у констексті національного законодавства та практики ЄСПЛ.

Необгрунтоване позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова ВС від 23.10.2024 в справі № 464/2040/23.)

Виключно з метою захисту прав дитини, на даний час, суд не вбачає достатніх правових підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому у задоволенні позову відмовляє.

Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України судові витрати у справі суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, ст. 13, ст.81, ст. 89, ст. 141, ст. 263, ст. 264 ЦПК України, на підставі ст. ст. 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, - суд,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа без самостійних вимог: Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради в ососбі Відділу "Служба у справах дітей" Залізничного району управління "Служба у справах дітей" департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, , вул. Виговського,34, м. Львів, 79022.

Повний текст рішення суду виготовлений 25 вересня 2025 року.

Головуючий