ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 497/1451/19

провадження № 61-10853св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,

суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),Пархоменка П. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Кубей» на ухвали Одеського апеляційного суду від 06 червня 2024 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С. О., Таварткіладзе О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, рішення суду першої інстанції

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, в якій просить визнати за нею право власності на нежитлові будівлі: вівчарня МТФ № 3 корпус 1; вівчарня МТФ № 3 корпус 2; вівчарня МТФ № 3 корпус 3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ОД № 762, виданого Червоноармійською сільською радою Болградського району Одеської області 04 липня 2014 року, вона є власником зазначених нежитлових будівель, що також підтверджується рішенням виконкому Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 09 вересня 2016 року № 38 про надання поштової адреси нежитловим приміщенням, а також: рішенням загальних зборів співвласників майна колишнього КСП «Кубей» від 09 серпня 2014 року (протокол від 09 серпня 2014 року № 2) про затвердження та виділення майна за переліком згідно з додатком № 2 до цього протоколу, та врегулювання майнових відносин в процесі реорганізації КСП; свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) КСП «Кубей» серії ОД № 762 на суму 95 121,00 грн, виданим 04 липня 2014 року СВК «Кубей», який є правонаступником КСП «Кубей». Після звернення до державного реєстратора прав на нерухоме майно їй було відмовлено в державній реєстрації у зв`язку з ненаданням належних документів.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на нежитлові будівлі: вівчарня МТФ № 3 корпус 1, вівчарня МТФ № 3 корпус 2, вівчарня МТФ № 3 корпус 3, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 червня 2024 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою СВК «Кубей» закрито.

Апеляційний суд вважав, що з моменту підписання акту прийому-передачі спірне майно вибуло із власності СВК «Кубей». Перебування його на балансі СВК «Кубей» не свідчить про знаходження вказаного майна у власності останнього. Доводи щодо порушення оскаржуваним рішенням майнових прав СВК «Кубей» є безпідставними, оскільки оскаржене рішення стосується тільки визнання за ОСОБА_1 права власності на спірне майно, яке вибуло з власності СВК «Кубей» згідно з витягом з протоколу загальних зборів співвласників майна колишнього КСП «Кубей» від 09 серпня 2014 року № 2. Позивачці затверджено майновий пай, підтверджений свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КПС (майновий сертифікат) на суму - 95 121,00 грн та виділено майно за переліком (а. с. 10 - 11). Згідно з актом приймання-передачі майна майновій групі від 12 вересня 2014 року № 75 позивачці передано майно, а саме вівчарня МТФ № 3, вівчарня МТФ № 3, вівчарня МТФ № 3. Таким чином, вказаним рішенням суду не порушено права СВК «Кубей».

Аргументи учасників справи

25 липня 2024 року СВК «Кубей» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 червня 2024 року, провадження у справі закрити.

Касаційна скарга мотивована тим, що 09 жовтня 2017 року СВК «Кубей» перебуває у стані банкрутства. Постановою Господарського суду Одеської області від 02 лютого 2018 року у справі № 916/2181/17 СВК«Кубей» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру,призначено ліквідатора Дарієнка В. Д. СВК «Кубей» перебуває в стані припинення. Тому всі питання, що стосуються СВК «Кубей» повинні вирішуватись саме в межах цієї справи. ОСОБА_1 пред`явила позовні вимоги про визнання права власності на нерухомість, яка перебуває на балансі СВК «Кубей» як правонаступника КСП «Кубей». Однак Кубейська сільська рада є неналежним відповідачем у цій справі, яка не має відношення до спірного майна. Належним відповідачем у справі є СВК «Кубей» в особі арбітражного керуючого Дарієнка В. Д., на балансі якого перебуває спірне майно, та з приводу якого виник спір.

СВК «Кубей» на обґрунтування вимог апеляційної скарги додало до скарги, зокрема свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП, витяг з протоколу загальних зборів співвласників майна колишнього КСП «Кубей» з додатком, акт приймання-передачі майна майновій групі.

СВК «Кубей» вказує, що зазначена справа є серійною, інші справи передані до господарського суду за юрисдикцією, зокрема у справі № 497/165/23 встановлено, що кооператив є правонаступником усіх прав та обов`язків КСП «Кубей», через порушення ліквідаційної процедури справа не підлягає розгляду в порядку загальної юрисдикції. Провадження у справі № 497/686/19 закрито, позивачу роз`яснено, що розгляд справи віднесено до господарської юрисдикції. Висновки апеляційного суду суперечать іншим справам з аналогічним предметом та підставами позову, де зазначено відповідачем СВК «Кубей», розгляд яких віднесено до господарської юрисдикції.

Розгляд усіх майнових спорів, стороною яких є боржник, у межах справи про його банкрутство відповідно повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Визначення юрисдикційності усіх майнових справ господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової визначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Рух справи, межі та підстави касаційного перегляду

Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою СВК «Кубей» в частині оскарження рішення Болградського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі в частині оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 06 червня 2024 року.

В зазначеній ухвалі вказано, що доводи містять підстави передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що згідно зі свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) позивачка мала право на пайовий фонд КСП «Кубей» (свідоцтво від 04 липня 2014 року, серії ОД №762).

Згідно з протоколом загальних зборів співвласників майна колишнього КСП «Кубей» від 09 серпня 2014 року за № 2 позивачці затверджено майновий пай, підтверджений свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КПС (майновий сертифікат) КСП «Кубей» від 04 липня 2014 року серії ОД № 762 на суму 95 121 грн та виділено майно за переліком ? вівчарня МТФ № 3 корп. 1, вівчарня МТФ № 3 корп. 2, вівчарня МТФ № 3 корп. 3.

За актом приймання-передачі майна майновій групі № 75 від 12 вересня 2014 року позиваці передано вказане майно.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Кубейської сільської ради Болградського району Одеської № 38 від 09 вересня 2016 року вказаним нежитловим приміщенням надано поштовий адрес - АДРЕСА_1 .

Оціночна вартість нежитлових приміщень громадського будинку - нежитлової будівлі літ. "А" загальної площею - 616,8 кв. м., нежитлової будівлі літ. "В" загальною площею - 1 666,9 кв. м. та дворових споруд, що розташовані на АДРЕСА_1 станом на 13 вересня 2019 року становить - 334 500 грн з ПДВ.

Рішенням державного реєстратора від 29 серпня 2019 року № 48427730 позивачці відмовлено у державний реєстрації права власності на вказану нерухомість у зв`язку відсутністю відповідних правовстановлюючих документів.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦПК України).

Аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Тобто, у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті. В той же час відповідно до пункту четвертого частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року у справі № 0917/443/2012 вказано, що «право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року у справі № 714/877/15 зазначено, що «суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2024 року у справі № 753/5116/18, на яку є посилання у касаційній скарзі, вказано, що «у разі, якщо доводи заявника про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю і рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті. Верховний Суд наголошує, що вирішення питання, чи стосується рішення суду першої інстанції прав та інтересів особи, яка не була залучена до участі справі, є першорядним завданням для апеляційного суду та виключно у разі встановлення, що рішення суду першої інстанції порушує права та інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений повноваженнями здійснювати перегляд по суті рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку. Натомість у разі, якщо апеляційний суд встановить, що рішення суду першої інстанції не порушує прав та інтересів особи, яка звернулася із апеляційною скаргою, апеляційне провадження підлягає закриттю та, відповідно, питання щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції не вирішується. Зазначене у повній мірі узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц та у постанові від 16 січня 2020 року у справі № 925/1600/16, а також Верховним Судом у постанові від 10 вересня 2021 року у справі № 1522/29828/12, в постанові від 28 червня 2023 року у справі №637/46/21, в постанові від 24 квітня 2024 року у справі №548/1887/21».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 715/564/17, на яку є посилання у касаційній скарзі, вказано, що «судове рішення слід вважати таким, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов`язки цих осіб або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки цих осіб. У такому разі рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а і їх процесуальні права, що випливають зі сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов`язки цієї особи. Висновок про наявність у особи права на оскарження рішення суду першої інстанції на тій підставі, що суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, може бути зроблений лише після з`ясування, яким чином вказане рішення впливає на обсяг прав, інтересів чи обов`язків особи, яка подала апеляційну скаргу».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 619/134/17 зазначено, що «аналізуючи зміст зазначених норм процесуального права, слід дійти висновку, що право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках. Закриваючи апеляційне провадження, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 12 липня 2017 року не вирішувались питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3, яка не є стороною спірного договору та учасником спірних правовідносин. Обсяг зобов`язань ОСОБА_3 у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення не збільшився. З огляду на викладене, оскільки судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_3 не вирішувались, апеляційний суд закрив апеляційне провадження».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 2-448/2008 (провадження № 14-236цс19) вказано, що «власники майнових паїв є співвласниками пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства і володіють, користуються та розпоряджаються цим майном на праві спільної часткової власності, і саме по собі не свідчить про створення ними окремої юридичної особи. Оскільки спір виник між фізичними особами - співвласниками майнових паїв, у складі пайового фонду колишнього колективного сільськогосподарського підприємства, яким користується СВК «Владичень», зазначений спір є спором, що виник між фізичними особами та юридичною особою з приводу права володіння, користування та розпорядження майном, що перебуває у спільній частковій власності фізичних осіб. … Як установили суди попередніх інстанцій, відповідно до пункту 2.1 статуту СВК «Владичень» цей кооператив є правонаступником КСП «Владичень». Тобто позивачами правильно зазначено відповідача - підприємство - правонаступника КСП «Владичень», якому передано у користування майно пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства. … Суд першої інстанції, встановивши, що позивачам як членам та спадкоємцям членів колишнього КСП «Владичень» рішенням комісії з майнових відносин СВК «Владичень» затверджено список майна, яке підлягає виділенню із майна колишнього КСП «Владичень», однак відповідач відмовляється в добровільному порядку від передачі їм цього майна в натуральному вигляді, на виконання положень статті 9 Закону № 2114-XII, зробив законний і обґрунтований висновок про задоволення позову».

Юридична особа, хоча вона й є штучним утворенням, невидимим, невідчутним на дотик і таким, що існує лише у вимірі правової дійсності, має універсальну правоздатність, тобто, вона, як і фізична особа, може мати будь-які права й обов`язки, за винятком тих, які по своїй суті можуть належати тільки фізичній особі (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 504/4099/16-ц (провадження № 61-11424сво23)).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України).

У справі, що переглядається, апеляційний суд зробив висновок, що з моменту підписання акту прийому-передачі від 12 вересня 2014 року спірне майно вибуло із власності СВК «Кубей», перебування його на балансі СВК «Кубей» не свідчить про право власності останнього, а тому рішенням Болградського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2019 року питання про права та обов`язки СВК «Кубей» в цій справі не вирішувалося.

Необґрунтованим є посилання на інші постанови Одеського апеляційного суду за аналогічними скаргамиСВК «Кубей», зокрема у справі № 497/165/23, оскільки при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). При цьому суд у кожній справі за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, має з`ясувати наявність спору між сторонами щодо визначеного майна, саме щодо якого заявлені вимоги про визнання права.

Обставини визнання скаржника банкрутом постановою Господарського суду Одеської області від 02 лютого 2018 року у справі № 916/2181/17 також не мають значення для вирішення апеляційним судом питання чи впливає рішення Болградського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2019 року у цій справі на права та обов`язки СВК «Кубей».

Проте апеляційний суд не з`ясував суть апеляційної скарги щодо наявності спору між ОСОБА_1 та СВК «Кубей», яке саме право вважає порушеним заявник, чи є СВК «Кубей» правонаступником КСП «Кубей» щодо спірного майна, тобто чи передавалося це майно правонаступнику на праві власності або користування та які підстави обліку спірного майна на балансі СВК «Кубей», чи заперечує він право позивача на майновий пай члена КСП або порядок виділення і передачі їй частки такого майна чи достовірність наданих позивачем доказів щодо передачі відповідного майна їй у власність.

За таких обставин апеляційний суд зробив передчасний висновок про закриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою СВК «Кубей».

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену ухвалу апеляційного суду скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Кубей» задовольнити частково.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 червня 2024 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко