Справа № 523/4842/24
Провадження №2/523/472/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Березніченко В.Є.

представника позивача Танасійчука І.М.

представника відповідача ОСОБА_1 Сторожука Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинного збудованого об`єкту,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Одеська міська рада (далі ОМР) звернулась до суду з позовними вимогами, в яких просить:

скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 27.08.2018 року № 42711032 щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 59,9кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 31.08.2018 року № 42787812 щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 31.08.2018 року № 42788130 щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 06.09.2018 року № 42867152 щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 59,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101);

зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що між Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та ФОП ОСОБА_1 укладено договір на право тимчасового користування місцями для розміщення тимчасової споруди від 24.06.2019 року, терміном дії до 17.07.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 . Після закінчення терміну дії розміщення тимчасової споруди ОСОБА_1 не звільнила земельну ділянку та надалі продовжила користуватися тимчасовою спорудою. При цьому з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 замість продовження договору на право тимчасового користування місцями для розміщення тимчасової споруди від 24.06.2019 року здійснила за собою, як за фізичною особою незаконну реєстрацію права власності на вказану тимчасову споруду, як на об`єкт нерухомого майна.

Позивач вказує, що первісна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 відбулась на підставі виписки з рішення виконкома Одеської міської ради депутатів трудящих від 16.01.1990 року № 17 та технічного паспорту від 21.08.2018 року, виготовленого ТОВ «Пром-Строй ЛТД». За твердженням позивача реєстрація права власності є незаконною, так як рішення виконкома ОМР від 16.01.1990 року № 17 не існує, а технічний паспорт не є правовстановлюючим документом.

Наявність вказаних обставин є підставою для скасування первісного рішення про державну реєстрацію права власності, а також наступних рішень державного реєстратора, якими роз`єднувався та об`єднувався спірний об`єкт нежитлового приміщення, вчинених без достатніх правових підстав.

Окрім цього, представник позивача посилаючись на постанову Верховного Суд від 29.01.2020 у справі № 822/2149/18, в якій сформовано правовий висновок проте, що обов`язковому (безальтернативному) знесенню об`єкт будівництва підлягає у випадках, якщо такий об`єкт побудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та враховуючи те, що Одеською міською радою рішення про надання відповідачу чи/або іншим особам у власність або у користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва об`єкту не приймалось, вказує на самовільне зайняття земельної ділянки, що є підставою для зобов`язання відповідача знести об`єкт нерухомості.

На думку представника Одеської міської ради все наведене порушує права власності на земельну ділянку територіальної громади та є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Не погоджуючись з пред`явленими позовними вимогами ОСОБА_1 через свого представника 21.10.2024р. направила до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на те, що:

позивачем порушено процедуру звернення з вимогою про звільнення земельної ділянки, зокрема не встановлено факту самовільного будівництва, не внесено ОСОБА_1 припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, не встановлено факту невиконання припису;

позов не містить належного правового обґрунтування щодо права власності Одеської міської ради на земельну ділянку;

вимоги про скасування рішення суб`єкта державної реєстрації не є належним способом захисту права або інтересу Одеської міської ради;

заявлені позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами;

вимоги з якими звернулася Одеська міська рада мають своїм наслідком порушення права власності ОСОБА_1 , гарантовані статтею 41 Конституції України.

06.11.2024р. представник Одеської міської ради направив відповідь на відзив в якому вважаючи доводи представника відповідача безпідставними, просить позовні вимоги задовольнити.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26.03.2024р. відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.09.2024р. за клопотанням представника ОМР з Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради були витребувані копії реєстраційних справ по спірному об`єкту нерухомості.

Ухвалою суду від 17.09.2020р. за клопотанням представника ОМР були забезпечені позовні вимоги та накладений арешт на спірні об`єкти нерухомості.

Ухвалою суду від 27.11.2024р. закрито підготовче провадження та призначений розгляд справи за участі сторін.

ІІІ. Позиції сторін.

Представники ОМР посилаючись на мотиви та обґрунтування зазначені у позовні заяві, а також у відповіді на відзив просить задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні посилаючись на заперечення, зазначені у відзиві, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини дійшов наступного висновку.

Щодо позовних вимог про скасування рішень державного реєстратора.

Так, матеріалами справи, зокрема листом Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 17.03.2023 року № 138/0116 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 отримано паспорт прив`язки від 18.06.2019 року № 01-08/872, терміном дії до 17.07.2021 року, та укладено договір на право тимчасового користування місцями для розміщення тимчасової споруди від 24.06.2019 року, терміном дії до 17.07.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 281 від 26.08.2021р. Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради було доручено вжити заходів з демонтажу тимчасових споруд у тому числі ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, Одеська міська рада не змогла реалізувати рішення виконавчого комітету про демонтаж тимчасової споруди, внаслідок проведеної державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на спірний об`єкт нерухомості.

Так, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що на підставі виписки з рішення Виконкома Одеської міської ради депутатів трудящих від 16.01.1990року № 17 та технічного паспорту від 21.08.2018 року, виготовленого ТОВ «Пром-Строй ЛТД», рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 27.08.2018 року № 42711032 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису: 27647616).

У подальшому з метою збереження вказаної вище реєстрації права власності ОСОБА_1 здійснила поділ новоутвореного нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , із присвоєнням утвореним об`єктам нових реєстраційних номерів.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі висновку від 28.08.2018 року № 224845, наданого ТОВ «Пром-Строй ЛТД» та технічного паспорту від 28.08.2018 року, виготовленого ТОВ «Пром Строй ЛТД», рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 31.08.2018 року № 42787812 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису: 27717962).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі висновку від 28.08.2018 року № 224845, наданого ТОВ «Пром-Строй ЛТД», та технічного паспорту від 28.08.2018 року, виготовленого ТОВ «Пром Строй ЛТД», рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 31.08.2018року № 42788130 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису: 27718321).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі висновку від 03.09.2018 року № 234395, наданого ТОВ «Пром-Строй ЛТД», та технічного паспорту від 03.09.2018 року, виготовленого ТОВ «Пром-Строй ЛТД», рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 06.09.2018року № 42867152 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису: 27790232).

Внаслідок здійснення вказаних вище дій повторно утворився об`єкт нежитлове приміщення загальною площею 59,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 .

Водночас згідно листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 08.03.2023 року № 676/03.01-07, інформація про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 відсутня. Крім того, повідомлено, що інвентаризаційна справа на об`єкт за вказаною адресою в Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» не зареєстрована.

Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради листом від 21.03.2023 року № 01-18/315 повідомив, що на земельній ділянці орієнтовною площею 35,0 кв.м. розташована одноповерхова будівля (МАФ), яка використовується під розміщення філії установи «Одеське БТІ».

У Департаменті земельних ресурсів Одеської міської ради відсутня інформація про прийняття рішення щодо відведення земельної ділянки у власність чи оренду за вказаною адресою.

Одеська міська рада вважає, що наявність таких реєстрацій речових прав на об`єкти нерухомого майна порушує права та законні інтереси територіальної громади м. Одеси, як власника земельної ділянки, на якій розташовані ці споруди, оскільки перешкоджає здійсненню повноважень щодо володіння, користування та розпорядження відповідною земельною ділянкою та створює умови для її незаконного використання відповідачем.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Земельним кодексом України (ЗК України), зокрема ст.80 згідно якої суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Згідно з ч.1 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

За змістом ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства тощо.

Статтею 116 ЗК України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.

З аналізу з положень наведених норм законодавства вбачається, що, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятих в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Листом від 21.03.2023 року № 01-18/315 Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради повідомив, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 35,0 кв.м. розташована одноповерхова будівля (МАФ), яка використовується під розміщення філії установи «Одеське БТІ». До листа надана план-схема та фотофіксація об`єкту. Окрім цього Департаментом повідомлено про відсутність інформація про наявність рішення Одеської міської ради щодо передачі у власність земельної ділянки за вказаною вище адресою.

06.03.2023 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 06.03.2025р. №01-2/51-вх повідомлено про відсутність в реєстрі будівельної діяльності інформації щодо видачі документів дозвільного/декларативного характеру щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 .

17.03.2023 року Головне управління Держгеокадастру в Одеській області листом від 17.03.2023 року № 18-15-0.82-1041/2-23 повідомило, що згідно з наявних Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року не зареєстровано державні акти та договори оренди на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, з урахуванням норм права, які регулюють виниклі між сторонами відносини, а також наявні у справі доказам свідчать про те, що спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь-яким особам у власність та/або користування для капітального будівництва за вказаною адресою не надавалась.

З цих підстав суд відхиляє заперечення представника відповідача в частині недоведеності з боку позивача належності спірної змеленої ділянки Одеській міській раді, та зазначає, що доведеність зворотного, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності, в даному випадку, покладається саме на відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1952-IV офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із вимогами ст. 3 Закону України № 1952-IV державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «№ 1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі Порядок).

Згідно з п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України № 1952-IV та цим Порядком. Відповідно до приписів ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі: державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20).

Державна реєстрація права власності не породжує права власності, в силу державної реєстрації право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту.

Як встановлено судом державним реєстратором внесено запис про право власності та прийнято рішення від 27.08.2018 року № 42711032 згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису: 27647616). Така реєстрація була проведена на підставі рішення виконкома Одеської міської ради депутатів трудящих від 16.01.1990 року № 17 та технічного паспорту від 21.08.2018 року, виготовленого ТОВ «Пром-Строй ЛТД».

Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради листом від 01.03.2023 року № 297-11.1-29 повідомив, що на зберіганні в Департаменті архівної справи та діловодства Одеської міської ради знаходиться рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 18.01.1990 року № 17 «Об отводе заводу «Красная Гвардия» земельного участка под строительство хозспособом 14-ти этажного 84-х квартирного жилого дома в микрорайоне ІІІ-3-6 ж/м Котовского». Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 16.01.1990 року № 17 не існує.

Аналіз зазначених документів, які стали підставою для первісної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на спірний об`єкт нерухомості вказує, по-перше, що сама по собі виписка з рішення виконкома Одеської міської ради про відведення земельної ділянки не може вважатися належним та достатнім правовстановлюючими документами, яким підтверджується виникнення права власності на нерухоме майно, зокрема на нежитлове приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки такою випискою може підтверджуватись виключно надання земельної ділянки; по-друге, позивачем доведено належними та допустимим доказами, а відповідачем не спростовано, відсутність видачі такого документу міською радою у 1990р.

Більш того, з листів уповноважених органів у сфері земельних відносин убачається, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , будь-яким особам в тому числі ОСОБА_1 не надавалась, а отже рішення від 16.01.1990 року № 17 ніколи не приймалось, що додатково підтверджується його відсутністю у спірній реєстраційній справі.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що виписка з рішення виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 16.01.1990 року № 17 не може слугувати підставою для виникнення у ОСОБА_1 права власності на спірний об`єкт нерухомості.

Щодо технічного паспорту, який також став підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_1 то слід зазначити, що такий документ за своєю правовою природою носить довідковий характер про фактичний стан нерухомості, а саме: про площі, поверховості, дату побудови, капремонту, товщину стін, технічні характеристики покрівлі та фундаменту, в зв`язку з чим не може також бути правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна та не міг бути підставою для реєстрації права власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, зазначені вище документи, які були прийняті державним реєстратором не є правовстановлюючими документами та не породжували будь-які юридичні наслідки, у тому числі не могли бути підставою для реєстрації за ОСОБА_1 права власності на спірний об`єкт нерухомості вперше.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у державного реєстратора були відсутні достатні та законні підстави для ухвалення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 27.08.2018 року № 42711032 (нежитлове приміщення загальною площею 59,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), а відтак таке рішення підлягаю скасуванню.

У подальшому, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 31.08.2018 року № 42787812 та № 42788130 за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) та на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101). Рішення державним реєстратором було прийнято на підставі висновку від 28.08.2018 року № 224845, наданого ТОВ «Пром-Строй ЛТД», технічного паспорту від 28.08.2018 року та технічного паспорту від 28.08.2018 року, виготовлених ТОВ «Пром Строй ЛТД».

Надаючи оцінку правомірності прийнятого державним реєстратором означених рішень, слід зазначити таке.

Згідно із пунктом 54 постанови КМУ від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, який діяв на час прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію, державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об`єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше об`єктів, або об`єднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або об`єднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного об`єкта цивільних правовідносин.

Для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються:

документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку до її поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються:

документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення);

технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна;

документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.07.2009 року № 809 затверджено Положення про Адресний реєстр міста Одеси (далі Положення), ознайомитись з яким можливо на веб-сайті міської ради (http://omr.gov.ua/ua/acts/committee/22248).

Відповідно до п. 3.2. Положення надання та зміна адрес без їх попереднього резервування забороняється.

Довідка з Адресного реєстру міста Одеси це документ, який свідчить про внесення запису до Адресного реєстру. У Адресному реєстрі формуються наступні види довідок: про резервування адреси об`єкта нерухомого майна; про відповідність адреси об`єкта нерухомого майна; про підтвердження адреси об`єкта нерухомого майна (п. 1.6. Положення).

Проте, як вбачається з висновку щодо технічної можливості об`єднання нерухомого майна від 03.09.2018 року № 234395 документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (довідка з Адресного реєстру міста Одеси чи/та розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради), заявником не подавались, відомості про кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташовано вказаний об`єкт нерухомості, відсутні. Крім того, у самій реєстраційній справі відсутні будь-які відомості щодо присвоєння спірним об`єктам адреси.

Таким чином, з огляду на те, що первісна реєстрація права власності на спірне нежитлове приміщення за ОСОБА_1 відбулась без належних правовстановлюючих документів, то і вказаний висновок не міг бути виданий законно без порушення прав та інтересів територіальної громади м. Одеси.

Оскільки первісна незаконна реєстрація, підлягає обов`язковому скасуванню, то і даний висновок не може бути підставою для прийняття рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 31.08.2018 року № 42787812 та № 42788130, а тому вони підлягають скасуванню.

Надалі, з метою збереження реєстрації права власності на спірний об`єкт ОСОБА_1 здійснила об`єднання об`єктів з реєстраційними номерами: 101 та 101. За результатом об`єднання знову утворився об`єкт площею 59,9 кв.м. з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 101.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витребуваної судом справи №01.02-1 слідує, що на підставі висновку від 03.09.2018 року № 234395, наданого ТОВ «Пром-Строй ЛТД» та технічного паспорту від 03.09.2018 року, виготовленого ТОВ «Пром-Строй ЛТД» рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 06.09.2018 року № 42867152 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 59,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису: 27790232).

Даний висновок наданий ОСОБА_1 на підставі витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.08.2018 року № 136165656 та № 136168444, відповідно до яких у власності останньої знаходяться два окремих нежитлових приміщення площею 51, 4 кв.м. та 8,5 кв.м.

Як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи первісна реєстрація права власності на спірний об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 був проведений державним реєстратором незаконно та підлягає скасуванню. Як наслідок, у дердавного реєстратора були відсутні законні підстави для проведення, як роз`єднань, а так саме і об`єднання спірних об`єктів.

Таким чином, у сукупності вищезазначених норм та обставин об`єднанню підлягають об`єкти, які є введені до експлуатації та які знаходяться у власності, а власність є законна та обґрунтована.

З огляду на зазначену суд дійшов висновку про протиправність рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 06.09.2018 року № 42867152, яке підлягає скасуванню.

Отже, заявлені позовні вимоги Одеської міської ради про скасування рішень державного реєстратора, якими було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про знесення самочинно збудованих об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 , то суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Відповідно до пунктів 1 та 4 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковими для виконання, розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Згідно частини 1 статті 73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Заявляючи позовні вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого нежитлового приміщення, Одеська міська рада посилається на те, що ОСОБА_1 самовільно зайняла земельну ділянку на якій побудувала самочинний об`єкт нерухомості, а тому має місце самовільне зайняття земельної ділянки. У державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради відсутні відомості стосовно реєстрації документів, які дають право на виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом спірного об`єкту.

На думку представника наведені обставини у сукупності свідчать, що об`єкт будівництва самочинно збудовано на землях комунальної власності, що унеможливлює здійснення територіальною громадою м. Одеси правомочностей власника щодо ділянки землі, яка знаходиться під забудовою, що в свою чергу, є підставою для звільнення земельної ділянки шляхом зобов`язання відповідача знести такий об`єкт нерухомості.

Водночас судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та ФОП ОСОБА_1 укладено договір на право тимчасового користування місцями для розміщення тимчасової споруди від 24.06.2019 року, терміном дії до 17.07.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім цього ФОП ОСОБА_1 отримано паспорт прив`язки від 18.06.2019 року № 01-08/872, терміном дії до 17.07.2021 року.

Крім цього, з наданих позивачем доказів слідує, що за адресою: АДРЕСА_1 продовжує знаходиться тимчасова споруда ФОП ОСОБА_1 .

Наявність вказаних обставин вказує на те, що:

Одеська міська рада та ФОП ОСОБА_1 перебували у господарсько-договірних відносинах з приводу тимчасового користуванням місцем для розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності;

твердження Одеської міської ради про те, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 розташований капітальний об`єкт нерухомого майна є хибним та спростовується наданими самим же позивачем доказами, якими встановлено, що на спірній земельній ділянці досі знаходиться тимчасова споруда;

з огляду на те, що ФОП ОСОБА_1 здійснила розташування тимчасової споруди з дозволу уповноваженого на те органу Одеської міської ради та перебували з ними в договірних відносинах, не можна погодитися з твердженнями Одеської міської ради про здійснення ФОП ОСОБА_1 самочинного будівництва.

Згідно Положення «Про управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради» затвердженого рішенням Одеської міської ради № 2794-VIII від 05.02.2025 Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (далі Управління) є виконавчим органом Одеської міської ради і створено відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (п.1.1 Положення).

Відповідно до пункту 2.1. завданням Управління є здійснення заходів щодо розширення та вдосконалення мережі підприємств торгівлі, громадського харчування та побутового обслуговування, а також контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами торгівлі, громадського харчування та побутового обслуговування; організація місцевих ринків, ярмарків; сприяння розвитку усіх форм торгівлі.

Однією з функцій Управління є укладання договорів на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності та договорів на право тимчасового користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі (п.3.5. Положення).

Отже, оцінка наданих доказів з боку сторін вказує на те, що уповноваженим на виконання органом місцевого самоврядування - Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, як виконавчим органом Одеської міської ради, яке наділене управлінськими функціями, розпорядилося територією (м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 60/62), яка віднесена до комунальної власності територіальної громади, та передало ФОП ОСОБА_1 у тимчасове платне користування місця під розташування тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності.

За таких обставин, твердження представника позивача, що Одеською міською радою не надавалась у користування земельна ділянка для розташування нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 є безпідставним та спростовується зазначеними вище доказами.

Крім того, суд приймає до уваги рішення Одеської міської ради №281 від 26.08.2021р. згідно якого Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради було доручено вжити заходів з демонтажу тимчасових споруд, у тому числі і тимчасової споруди ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Одеська міська рада не змогла реалізувати означене рішення в силу проведеної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на спірний об`єкт нерухомості, рішення про реєстрацію яких скасовано даним рішенням суду.

Тобто, скасування рішень державного реєстратора про проведену незаконну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в повному обсязі відновлює порушенні права власника земельної ділянки - Одеської міської ради, які стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

При цьому з урахуванням вищенаведених положень вбачається, що проведенню демонтажу тимчасової споруди передує відповідна процедура, яка включає проведення обстеження території розміщення тимчасової споруди та складання акта обстеження із зазначенням виявлених порушень, винесення припису з вимогою демонтажу самочинно встановленої тимчасової споруди у письмовій формі, в якому встановлюється семиденний термін для усунення виявлених порушень. При цьому, підставами для винесення припису про здійснення демонтажу тимчасової споруди є її самовільне розміщення, тобто розміщення за відсутності проєктно-дозвільної документації, а саме: її відсутності, анулювання дії або закінчення строку дії паспорту прив`язки. Відповідний припис має бути вручений власнику тимчасової споруди у встановленому порядку.

Подальше невиконання ФОП ОСОБА_1 вимог актів органу місцевого самоврядування направлених на реалізацію відновлення порушених прав у сфері благоустрою, перетворює спір у відносини між суб`єктами господарювання, зокрема між територіальною громадою та фізичною особою-підприємцем, а відтак не можуть бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом знесення самочинного збудованого об`єкту не підлягають задоволенню.

VІ. Судові витрати.

Згідно ст.141 ЦПК України пропорційно задавленим позовним вимогам з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 13626,00грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279,280282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинного збудованого об`єкту задовольнити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 27.08.2018 року № 42711032 щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 59,9кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 31.08.2018 року № 42787812 щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 31.08.2018 року № 42788130 щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 8,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 06.09.2018 року № 42867152 щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 59,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом знесення самочинного збудованого об`єкту залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 13626,00грн.

Учасники справи:

Позивач - Одеська міська рада, місце розташування: м. Одеса Думська площа, 1, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Повне рішення суду складено 24 вересня 2025р.

Суддя