Справа №295/1594/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Біднини О.В.,

за участі секретаря судового засідання Савчук В.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Чалої І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», ОСОБА_3 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «Європейський страховий альянс» матеріальну шкоду у розмірі витрат на відновлювальний ремонт автомобіля Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , у розмірі 126 875,90 грн.; з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі втрати товарної вартості автомобіля Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 24 090,86 грн., франшизу 3 200 грн. та моральну шкоду 25 000 грн., а також судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06.11.2024 року о 13:08 год. у м. Житомирі на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вулиць Князів Острозьких та Монтана, сталася дорожньо-транспортна пригода за участюавтомобіляAudi, державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебував під керуваннямОСОБА_3 , та автомобіля Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував під керуваннямОСОБА_4 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 26.11.2024 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільна правова відповідальність власника автомобіля AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на момент ДТП застрахована в ПАТ «Європейський страховий альянс», згідно полісу № ЕР-221538620, страхова виплата за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн., розмір франшизи - 3 200 грн. Позивач як власник автомобіля Toyota RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , звернулася до ПАТ «Європейський страховий альянс» з метою врегулювання питання щодо відшкодування збитків та 21.11.2024 року направила заяву з проханням надати на ознайомлення розрахунок суми страхового відшкодування по справі №1946/24 та висновок незалежного експерта, який був на огляді авто 12.11.2024 року. На заяву позивача про ознайомлення з розрахунком суми страхового відшкодування, відповідач ПАТ «Європейський страховий альянс» надало відповідь, що вартість матеріального збитку транспортного засобу визначено на підставі експертного висновку №1946/24/МС від 14.11.2024 року без врахування ПДВ, складає 62 611,48 грн. (75 133,78 грн. - вартість відновлювального ремонту, 12 522,30 грн. ПДВ). Проте, із запропоновою сумою страхового відшкодування позивач не погодилася, у зв`язку із чим, звернулася до експерта з метою складення незалежного звіту про оцінку. Відповідно до звіту про оцінку №230/24 від 10.12.2024, матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Toyota RAV4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає: 146 314,06 грн., в тому числі втрата товарної вартості 24 090,86 грн. Після цього позивачем було проведено відновлювальний ремонт автомобіля, вартість якого склала 130075,90 грн.Позивач вказує, що розмір страхового відшкодування, що має бути виплачений ПАТ «Європейський страховий альянс» становить вартість відновлювального ремонту у розмірі 126 875,90 грн. (130 075,90 грн. вартість відновлюваного ремонту з вирахуванням 3 200 грн. франшизи). Також, позивач зазначає, що оскільки величину втрати товарної вартості ПАТ «Європейський страховий альянс» не відшкодовує, то її, як і франшизу за полісом № ЕР-221538620 має відшкодувати винна у ДТП особа, а саме ОСОБА_3 , з якого необхідно стягнути матеріальну шкоду в розмірі 27 290,86 грн. (24 090,86 грн. - розмір втрати товарної вартості + 3 200,00 грн. - франшиза). Крім того, ОСОБА_2 зазначила, що внаслідок ДТП їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, переживаннях, стресових ситуаціях, які вона зазнала у зв`язку із пошкодженням майна та незручностями, яких зазнала її родина внаслідок втрати автомобіля, як засобу пересування та капіталовкладення, розмір спричиненої моральної шкоди позивач оцінює в 25 000 грн. На підставі викладеного, ОСОБА_2 просила стягнути з ПАТ «Європейський страховий альянс» матеріальну шкоду у розмірі витрат на відновлювальний ремонт автомобіля в сумі 126 875,90 грн.; з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі втрати товарної вартості в сумі 24 090,86 грн., франшизу 3 200 грн., та моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

05.03.2025 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого остання позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з ПАТ «Європейський страховий альянс» матеріальної шкоди просила задовольнити частково, а саме в сумі 106 159,36 грн. Представник зазначила, що сума страхового відшкодування визначено на підставі звіту №1946-24МС від 09 грудня 2024 року у розмірі 106 159,36 грн., оскільки страхова компанія у передбачений законом строк направила свого представника на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, то особа, якій заподіяно збитки (позивач) не набуває правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експерта для визначення розміру шкоди, однак, позивачем самостійно здійснено замовлення оцінки вартості (розміру) майнової шкоди, завданої її автомобілю Toyota Rav4, д.н.з НОМЕР_1 . При цьому позивач не надала доказів того, що звіт №1946-24МС від 09 грудня 2024 року є необґрунтованим та/або складений з порушенням вимог чинного законодавства і тому не може бути прийнятий для визначення суми страхового відшкодування. Крім того, представник вказує, що відповідач не погоджується з розрахунком позивача, оскільки з рахунку СТО вбачається, що проведено заміну переднього лівого крила вартістю 16 088 грн., при цьому експертом ПАТ «Європейський страховий альянс» враховано його ремонт, що є економічно доцільнішим, а також не вирахувано знос транспортного засобу. На переконання представника відповідача, позивачем не доведено необхідність повної заміни переднього лівого крила замість його відновлювального ремонту. Таким чином, розмір страхової виплати, розрахований у звіті ФОП ОСОБА_5 №1946-24МС є достатнім для повноцінного ремонту пошкодженого авто, а тому ПАТ «Європейський страховий альянс» визнає позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 106 159,36 грн. (а.с. 84-88).

26.03.2025 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Ващук Ю.С. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач визнає вимогу про стягнення з нього 3 200 грн. франшизи, 24 090,86 грн. матеріальної шкоди у розмірі втрати товарної вартості автомобіля, щодо стягнення з нього моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. просила відмовити. Представник зазначає, що згідно норм законодавства франшиза це сума збитку, яку має сплатити власник поліса при настанні страхової події. Враховуючи, що відповідно до полісу №ЕР-221538620 розмір франшизи становить 3 200,00 грн., то ОСОБА_3 визнає вимогу про стягнення з нього 3 200,00 грн. франшизи. Крім того, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. З огляду на зазначене, ОСОБА_3 визнає вимогу про стягнення з нього 24 090,86 грн. матеріальної шкоди у розмірі втрати товарної вартості автомобіля. Однак, як вказує представник, заявлений до стягнення розмір моральної шкоди є явно завищеним, не відповідає вимогам розумності та справедливості, обсягу і характеру моральних страждань, оскільки будь-яких ушкоджень внаслідок ДТП сама позивачка не отримала, вона не керувала транспортним засобом в момент ДТП, що значно зменшує розмір моральних страждань, та, відповідно, грошовий вимір її компенсації. Щодо тверджень про необхідність використання авто в робочих та інших цілях, то позивачкою жодними доказами не доведено факту використання зазначеного авто саме нею та що всі її попередні робочі та інші поїздки здійснювались саме на цьому авто. З огляду на недоведеність моральних страждань на суму 25 000,00 грн. в задоволенні позовних вимог про їх стягнення необхідно відмовити (а.с. 133-135).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Павлова Д.Д. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зазначила, що оцінка вартості шкоди була проведена ще на досудовій стадії, страхова компанія не реагувала на їх запити та заяви, а тому не було жодної потреби звертатися до судового експерта чи здійснювати інші додаткові дії, пов`язані з оцінкою. При цьому представник звертає увагу, що сума страхового відшкодування спочатку становила 60 000 грн., а згодом стала 90 000 грн.

Представник відповідача ПАТ «Європейський страховий альянс» - Чала І.М. підтримала відзив на позовну заяву. Вказала, що звіт про оцінку наданий позивачем був підготовлений з її власної ініціативи, без погодження із страховою компанією і без передбачених законодавством підстав, а тому не може бути прийнятий до уваги.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Ващук Ю.С. в судове засідання не з`явилася, направила заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі представника та врахувати при ухваленні рішення доводи та пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.11.2024 о 13 годині 08 хвилини у м. Житомирі на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вулиць Князів Острозьких та Монтана ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Audi, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі по вул. Монтана не надав переваги у русі автомобілю Toyota, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі по вул. Князів Острозьких, в результаті чого відбулося зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Богунського районного суду Житомирської області від 26.11.2024 у справі № 295/17064/24 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 07.12.2024 (а.с. 60-62).

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія автомобіля Audi, державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-221538620 в ПрАТ «Європейський страховий альянс». Ліміт відповідальності страховика за шкоду майна становить - 160 000,00 грн., франшиза 3 200 грн. (а.с. 103).

Цивільно-правова відповідальність іншого учасника ДТП водія автомобіля Toyota Rav4, державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-218135203 в ПРАТ «СК «Універсальна» (а.с. на звороті 51).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу марки «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 (а.с. на звороті 50).

12.11.2024 року позивач ОСОБА_2 подала до відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» повідомлення потерпілої особи про подію з транспортним засобом (а.с. 47, 101).

21.11.2024 ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила надати на ознайомлення розрахунок суми страхового відшкодування та висновок незалежного експерта (а.с. 42).

ПрАТ «Європейський страховий альянс» повідомило ОСОБА_2 , що вартість матеріального збитку тз визначено на підставі експертного висновка №1946/24/МС від 14.11.2024 р. без врахування ПДВ, яка складає 62 611,48 грн. (75 133,78 грн. вартість відновлювального ремонту 12 522,30 грн. ПДВ) (а.с. 41).

Згідно звіту про оцінку автомобіля «Toyota RAV» держномер НОМЕР_4 №1946-24МС від 09.12.2024 року, складеного ФОП ОСОБА_5 , матеріальний збиток завданий власникові «Toyota RAV 4» держномер НОМЕР_4 , в результаті його пошкодження при ДТП складає 106 159,36 грн. (з урахуванням 20% ПДВ на запасні частини та метизи) (а.с. 91-95).

Згідно звіту про оцінку авто товарознавчого дослідження транспортного засобу №230/24 від 10.12.2024 року, складеного СПД «Щербатий А.А.» за замовленням ОСОБА_2 , матеріальний збиток завданий власнику КТЗ легкого автомобіля TOYOTA RAV4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає: 146 314,06 грн., в тому числі втрата товарної вартості 24 090,86 грн. (а.с. 21-25)

ОСОБА_2 звернулася до ТОВ «Стар-Кар» щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля за наслідками ДТП.

З 09.12.2024 по 18.12.2024 ТОВ «Стар-Кар» було проведено відновлювальний ремонт автомобіля позивача. Згідно акту виконаних робіт СК-К-301501 від 18.12.2024 вартість відновлювального ремонту разом з вартістю запасних частин становила 130 075,90 грн. (а.с. 64-65).

Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки 1.82303203.1 від 18.12.2024 ОСОБА_2 було сплачено ТОВ «Стар-Кар» вартість відновлювального ремонту автомобіля сумі 130 075,90 грн. (а.с. 66).

20.12.2024 року позивач звернулася до відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» з заявою, в якій просила виплатити страхове відшкодування у розмірі 154 166,76 грн., що складає вартість відновлювального ремонту у розмірі 130 075,90 грн. та втрати товарної вартості 24 090,86 грн., відшкодувати вартість проведення авто товарознавчого дослідження у розмірі 7 600 грн. (а.с. 43-44).

Згідно відповіді від 15.01.2025 ПрАТ «Європейський страховий альянс» повідомило ОСОБА_2 , що вартість матеріального збитку тз визначено на підставі звіту №1946-24МС про оцінку автомобіля «TOYOTA RAV 4» держномер НОМЕР_4 від 09.12.2024 без врахування ПДВ, яка складає 91 533,14 грн. (106 159,36 грн. вартість відновлювального ремонту 14 626,22 грн. ПДВ). (а.с. 36).

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.

Договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування) (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 979, 981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинний на момент настання страхового випадку - далі Закон № 1961-ІV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно ст. 5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу .

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 9 цього ж Закону встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-ІV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України № 1961-ІV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно п.п. 34.2, 34.3, 34.4ст. 34 цього Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України № 3720-IХ встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених уст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони - страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.

Таким чином, саме на ПрАТ «Європейський страховий альянс» в даному випадку покладено обов`язок відшкодувати завдані позивачу матеріальні збитки в розмірі оціненої шкоди та в межах ліміту страхування.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу, суд дійшов висновку, що положення Закону № 1961-ІV жодним чином не обмежують потерпілого самостійно визначати розмір шкоди, а п. 34.3 ст.34 цього Закону передбачає для страховика лише наслідки, які настають у випадку не направлення або несвоєчасного направлення свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, у виді обов`язку відшкодувати вартість проведеного дослідження. Крім цього, як передбачено п. 34.4 ст. 34 Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не заборонено потерпілим для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти.

За обставинами даної справи ОСОБА_2 реалізуючи своє право на залучення експерта, вже 29.11.20243 року звернулася до СПД «Щербатий А.А.» для визначення розміру матеріального збитку завданого власнику КТЗ легкового автомобіля TOYOTA RAV4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті пошкодження.

Під час розгляду справи відповідачем не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів тому, що наданий позивачем звіт про оцінку №230/24 є неправильним або неповним.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки не погоджуючись із розміром матеріального збитку та порядком його визначення відповідач не був позбавлений можливості звернутись до суду із клопотанням про призначення відповідної експертизи, з метою доведення обставин на які посилається, однак таким правом не скористався.

Вказаний висновок складений експертом, що був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, поданий позивачем в порядку, передбаченому ст. 106 ЦПК України, з відміткою, що висновок підготовлений для подання до суду, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України.

За таких обставин, звіт про оцінку №230/24 від 10 грудня 2024 року відповідає вимогам законодавства та є у справі належним і допустимими доказом, оскільки протилежного не доведено.

Враховуючи вищенаведене, суд при вирішенні позовних вимог в якості належного доказу розміру страхового відшкодування приймає до уваги саме наданий позивачем звіт про оцінку №230/24 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 10.12.2024, згідно якого матеріальний збиток завданий власнику КТЗ легкого автомобіля TOYOTA RAV4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 146 314,06, в тому числі втрата товарної вартості 24 090,86 грн.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"- виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц, висновком Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року справа №755/18006/15-ц.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 статті 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у її страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічна правова позиція наведена 04 липня 2018 року у Постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом №1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що згідно даних полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-221538620 від 15.06.2024 страховиком є ПрАТ «Європейський страховий альянс», страхувальником ОСОБА_3 , забезпеченим транспортним засобом автомобіль Audi F6, н.з. НОМЕР_2 , страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн., розмір франшизи 3 200,00 грн.

Таким чином, ПрАТ «Європейський страховий альянс» як страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, зобов`язане сплатити потерпілій особі розмір фактичної завданої шкоди.

У висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 роз`яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 30.10.2019 у справі № 753/19288/14-ц роз`яснено, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Судом встановлено, що позивачем документально підтверджено вартість проведеного відновлювального ремонту автомобіля.

Таким чином, у ПрАТ «Європейський страховий альянс» в зв`язку з настанням страхового випадку виникло зобов`язання відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що викладені у позовній заяві фактичні обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, та стороною відповідача не спростовані, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог до ПрАТ «Європейський страховий альянс» у повному обсязі.

Оскільки розмір фактичної заподіяної майнової шкоди потерпілій особі складає 130 075,90 грн. (вартість відновлювального ремонту), розмір франшизи згідно полісу становить 3 200,00 грн. та з урахуванням того, що ПрАТ «Європейський страховий альянс» як страховиком станом час розгляду справи не сплачено на користь позивачки страхове відшкодування, тому розмір страхового відшкодування становить 126 875,90 грн. (130 075,90 грн. - вартість відновлювального ремонту з вирахуванням 3 200 грн. франшизи), який необхідно стягнути з відповідача.

Щодо відшкодування втрати товарної вартості та франшизи.

Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Відповідно до пункту 8.6.1. Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Системний аналіз пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6., 8.6., 8.6.1., 8.6.2. Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

Як вбачається зі змісту звіту про оцінку №230/24 авто товарознавчого дослідження транспортного засобу від 10.12.2024 року визначено розмір втрати товарної вартості в розмірі 24 090,86 грн., зазначену суму відповідач ОСОБА_3 визнав.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі втрати товарної вартості в сумі 24 090,86 грн.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» в редакції, чинній на момент настання страхового випадку визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Так, згідно полісу № ЕР-221538620, діючим на 06.11.2024 року, обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір франшизи становить 3 200, 00 грн.

Позивач, пред`явивши позовні вимоги до винуватця ДТП, вказує, що не отримувала від ОСОБА_3 грошові кошти в якості сплати франшизи в сумі 3200,00 грн., дана обставина визначається та не заперечується відповідачем. Таким чином, з ОСОБА_3 підлягає стягненню сума франшизи в розмірі 3200, 00 грн. на користь позивача.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) вказано, що абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.

Розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи й доведеності позову.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 вказувала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача її транспортний засіб був пошкоджений, а це викликало у неї душевні страждання, переживання, стресові ситуації, які вона зазнала у зв`язку із пошкодженням майна та незручностями, яких зазнала її родина внаслідок втрати автомобіля, як засобу пересування та капіталовкладення. Позивач оцінила моральну шкоду завдану їй внаслідок вчинення ДТП в розмірі 25000,00 гривень.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Ващук Ю.С. зазначила, що відповідач погоджується виплатити моральну шкоду до 5 000 грн.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, сталася з вини відповідача, тому саме він має відшкодовувати спричинену позивачу моральну шкоду.

В будь-якому випадку подія ДТП та пошкодження майна, що призводить до незапланованих майнових втрат та незручностей, є основою стресу та душевних хвилювань, впливає на звичайний плин життя та потребує додаткових зусиль для відновлення попереднього стану.

Суд зауважує, що внаслідок вчиненого відповідачем адміністративного правопорушення позивач дійсно зазнала душевні переживання, які були викликані протиправними діями ОСОБА_3 , а також порушенням звичного життєвого укладу у зв`язку з пошкодженням автомобіля. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обставини справи, характер діяння відповідача, ступень моральних та психічних переживань позивача з приводу протиправних дій відповідача, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 5 000 грн. буде достатнім для компенсації позивачу негативних наслідків морального характеру.

Щодо вимоги про стягнення з відповідачів судових витрат.

01.08.2022 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Павлова Д.Д. подала заяву, в якій просила стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати (1433,33 грн. - судового збору, 7600,00 грн. - витрат, пов`язаних з проведенням автотоварознавчої експертизи, 17000,00 грн. - витрат на правничу допомогу) у даній справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) (стаття 141 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов`язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу є складовою частиною судових витрат по справі.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Встановлено, що 16.01.2025 року між ОСОБА_2 та адвокатським бюро «Дарина Павлова та партнери» в особі керуючого бюро Павлової Д.Д., яка діє на підставі статуту та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1390 від 03.11.2023 року, був укладений договір про надання правничої допомоги (а.с. 69-70).

За змістом пункту 3.2. гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгодженні сторонами та зазначені в додатку 1 до цього договору. Сума даного договору становить 22000 грн.

У додатку №1 до договору від 16.01.2025 про надання правової допомоги визначено перелік та вартість правничої допомоги (послуг).

На підтвердження факту надання правничої допомоги у даній справі суду надано акти наданих послуг від 30.01.2025, 11.03.2025, 23.04.2025, 31.07.2025, з яких слідує, що вартість наданої правової допомоги становить 17 000 грн., з них підготовка проекту позовної заяви у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 12 год./14000 грн.; представництво клієнта в суді 11.03.2025, 22.04.2025, 30.07.2025 1 год./1000 грн. (а.с. на звороті 71, 167, на звороті 168, 170).

Крім цього, позивачем також надані платіжні інструкції від 30.01.2025, 11.03.2025, 23.04.2025, 31.07.2025, що підтверджують перерахування адвокату Павловій Д.Д. 17 000 грн. за надання правової допомоги (а.с. на звороті 72, 168, на звороті 169, 171).

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Представник відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» у відзиві заявила клопотання про зменшення витрат на професійну правову (правничу) допомогу до 10 000 грн. Представник вказала, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу, не є співмірним із складністю справи, ціною позову та виконаних робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та не є доведеним. Представник звертає увагу, що спори по стягненню страхового відшкодування зі страхової компанії для кваліфікованого юриста є типовим спором незначної складності, а підготовка позову з витратою часу 12 годин є перебільшеною. Крім того, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законами України «Про страхування» та «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, судова практика вирішення аналогічних спорів є сталою, а тому вважає розумним розміром витрат на правничу допомоги такої категорії справ є 10 000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Ващук Ю.С. у відзиві просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1 000 грн. Вказала, що заявлена сума витрат на правничу допомогу, зокрема, за підготовку позовної заяви в розмірі 14 000,00 грн. є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами). Представник зазначила, що дана справа незначної складності, малозначна, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; дані правовідносини не потребують аналізу значної кількості нормативних актів, практика судів з питань, що є предметом спору, стала протягом багатьох років та зрозуміла; обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів; значна частина змісту позовної заяви це скопійовані витяги з постанов Верховного Суду, позовна заява містить посилання на застаріле законодавство, зокрема, нумерація статей ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не узгоджується з діючою з початку 2024 року редакцією даного Закону. Таким чином, на переконання представника, оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у зазначеній справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих адвокатом до суду документів, враховуючи відсутність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) суми гонорару з легітимною метою, та з огляду на визначені практикою ЄСПЛ принципи, виходячи із засад розумності та справедливості просила розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню за рахунок Гришкова В. О., зменшити до 1 000,00 грн.

Таким чином, враховуючи складання адвокатом позовної заяви в інтересах позивача, участь адвоката в судових засіданнях, наявні у матеріалах справи докази наданих послуг та оплати витрат на правову допомогу, інші наведені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України обставини, з урахуванням клопотань представників відповідачів про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн. є обґрунтованими та реальними, підтверджені належними та допустимими доказами. З огляду на задоволення позову частково, враховуючи положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (% від розміру задоволених позовних вимог у співвідношенні до витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн.), тобто 5 000 грн. з ПрАТ «Європейський страховий альянс» та 3 087,62 грн. з Гришкова В.О.

Крім того, вимога позивача про стягнення витрат на проведення судового автотоварознавчого дослідження в розмірі 7 600,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до частини 6 та 7 ст. 139 ЦПК розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Частинами другою, третьою статті 102 ЦПК України передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно із частинами першою, п`ятою сьомою статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:

- витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;

- висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;

- у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;

- при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №712/4126/22 від 22 листопада 2023 року.

Судом встановлено, що позивачем було сплачено 7 600,00 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 від 06.12.2024 року.

Посилання представника відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» на положення ст. 34.2, 34.3 ст. 34 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є необґрунтованим, оскільки вказані витрати входять до складу судових витрат відповідно до положень ст. 133 ЦПК України та підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на задоволення позову частково, враховуючи положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведення автотоварознавчого дослідженняпропорційно розміру задоволених позовних вимог (% від розміру задоволених позовних вимог у співвідношенні до витрат на автотоварознавче дослідження 7 600 грн.), тобто 3 800 грн. з ПрАТ «Європейський страховий альянс» та 2 346,59 грн. з ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 1433,33 грн. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 716,66 грн. з ПрАТ «Європейський страховий альянс» та 442,55 грн. з ОСОБА_3 .

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 22, 23, 979, 981, 1166, 1187, 1192 ЦК України, статтями 2-5, 76-81, 89, 133, 137, 141, 142, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_2 відшкодування витрат на відновлювальний ремонт автомобіля Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , у розмірі 126 875,90 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., витрати на проведення автотоваротоварознавчої експертизи у розмірі 3 800 грн. та 716,66 грн. судового збору.

Стягнути зОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування втрати товарної вартості автомобіля Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 24 090,86 грн., франшизу 3 200,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Стягнути зОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 3 087,62 грн., витрати на проведення автотоваротоварознавчої експертизи у розмірі 2 346 грн. та 442,55 грн. судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач 1: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс», місцезнаходження: 03039, м. Київ, просп. Науки, буд. 3, .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Суддя: О.В. Біднина