Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/767/23

номер провадження 2/695/116/25

19 вересня 2025 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю:

секретаря с/з Оніщенко Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача, адвоката Побиванця Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 11.07.2018 року. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Після підписання паспорту споживчого кредиту 18.10.2021 відповідач отримав преміальну картку World Black Edition зі збільшеним кредитним лімітом до 200 000 грн.

Позивач наполягає, що свої зобов`язання ним було виконано повністю, надано відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу відповідач брав на себе обов`язок своєчасного погашення кредиту та процентів у строки та розмірі визначені умовами договору. Однак відповідач грошові кошти для погашення заборгованості своєчасно не надав, свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, а тому у нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 29.01.2023 становить 123 178 грн. 31 коп., яка та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 102 033 грн. 21 коп.; заборгованості за нарахованими відсотками 6121 грн. 80 коп. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 15 023 грн. 30 коп..

За таких підстав позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 27.03.2023 відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представником відповідача, адвокатом Побиванцем Ю.В. скеровано до суду письмові пояснення, які зводяться до того, що матеріали справи не містять достатніх підстав вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_2 АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону №1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов,ь про які вважав узгодженими банк. Таким чином представник відповідача визнавши заборгованість за тілом кредиту заперечував проти стягнення нарахованих позивачем відсотків.

Згідно відповіді позивача на відзив, яка отримана судом 18.06.2024 підписавши заяву банк та клієнт зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку договору банківського обслуговування в цілому. Тобто зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах, що не суперечить чинному законодавству України, а позичальник підписуючи відповідну анкету-заяву вказує, що ознайомлений з усіма умовами договору про що свідчить його підпис у заяві. Банком надано усю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість по договору, що вказує на обізнаність відповідача з його умовами, та спростовує твердження відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Також представник позивача вказував, що формула нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість діє з квітня 2014 року та при нарахуванні банком процентів, комісій, пені і не внесення коштів клієнтом на погашення цієї заборгованості, банк має право здійснити списання даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, вказував, що умови кредитного договору між позивачем та відповідачем були належним чином узгоджені, зокрема такі умови міститься в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту, який окрім загальних умов отримання кредиту містить інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав факт отримання відповідачем коштів від позивача та користування ними, однак вказував, що відповідачем було отримано кошти з кредитним лімітом, який позивачем збільшувався, умови повернення таких коштів, як і проценти за користування ними відповідачу належним чином доведено не було. Відповідач не погоджував із позивачем розмір відсотків за користування кредитом, порядок їх нарахування, тощо. Тому представник відповідача вважає нараховані позивачем відсотки безпідставними та просить стягнути із відповідача лише тіло кредиту в розмірі 102 033 грн. 21 коп.

Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав дві анкети-заяви б/н від 11.07.2018 року.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Відповідно до вказаної заяви позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт.

Також позивачем долучено до матеріалів справи копії анкети-заяви відповідача від 18.10.2021 про відкриття поточного рахунку/картки у гривні та про надання ідентифікаційних даних клієнта.

Відкриття кредитного рахунку та встановлення кредитного ліміту відповідачу стверджується доданою позивачем довідкою про зміну умов та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 , з якої вбачається, що розмір кредитного ліміту відповідачу змінювався щонайменше п`ять разів, останній 27.12.2022.

Також, згідно довідки позивача, відповідачу було надано три кредитні картки, остання терміном дії до 10/24.

До позовної заяви позивачем додано витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature, а також Умови та правила надання банківських послуг, відомості про підписання яких сторонами, у будь-які формі (письмово чи електронним підписом) матеріали справи не містять.

Як вбачається з доданої позивачем виписки по рахунку за період з 13.0.2.2019 по 31.01.2023, позивач користувався картками, які вказані у довідці позивача про надані кредитні картки, в тому числі здійснював погашення заборгованості.

Суд зауважує, що відповідач не заперечує ні факту отримання кредитних карток, ні факту їх використання, що з урахуванням наведених вище доказів, суд вважає доведеною обставиною.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Надані позивачем докази вказують на те, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг, у рамках якого банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку.

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписані відповідачем, що свідчить про укладення сторонами договору в письмовій формі.

Заявляючи вказані позовні вимоги банк вказує, що сума заборгованості за тілом кредиту становить 102 033 грн. 21 коп., що підтверджується доданим розрахунком.

З урахуванням того, що відповідач не спростував факту користування кредитною карткою та використання кредитних коштів, не надав свого розрахунку суми заборгованості та не спростував доводи позивача в цій частині позовних вимог, суд, керуючись принципами змагальності та диспозитивності, що закріплені в ст., ст. 12, 13 ЦПК України приходить до висновку про доведеність вказаних вимог, оскільки розрахунок позивача в цій частині не викликає сумнівів чи протиріч у собі та на підставі ст. 89 ЦПК України сприймається судом як належний доказ.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, які за розрахунком позивача становлять 21 145 грн. 10 коп..

Обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині позову позивач посилався на те, що нарахування відсотків за кредитним договором здійснюється на підставі та у відповідності до Умов і Правил надання банківських послуг, а також тарифами банку, які є загальнодоступною інформацією, при цьому банк в односторонньому порядку має право змінити тарифи чи інші невідємні частини договору, а клієнт у випадку незгоди з такими змінами може відмовитися від укладення такої угоди, або, коли вона уже укладена, ініціювати розірвання договору чого відповідачем зроблено не було.

На підтвердження обізнаності відповідача про розмір процентів, порядок їх нарахування та погодження з таким нарахуванням банком надано до суду паспорти споживчого кредиту, який підписано відповідачем власноручно. Вказаний паспорт споживчого кредиту підписаний сторонами 22.05.2019 та 18.10.2021 та, на думку позивача, містить усі необхідні відомості про порядок повернення кредиту, та розмір процентної ставки за користування кредитом.

Однак суд вважає такі доводи позивача не обґрунтованими виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується укладення кредитного договору тільки вказаними вище Анкетами-Заявами про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Вказані анкети-заяви містить лише персональні дані позичальника та його контактну інформацію. При цьому розмір процентної ставки за користування кредитом та штрафи у заяві не зазначені. Також у анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг інформація про Паспорт споживчого кредиту відсутня.

Як вбачається з паспортів споживчого кредиту за напрямком Преміум-банкінгу, вони містить інформацію про основні умови кредитування з урахуванням потреб споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Крім того, згідно відомостей споживчого паспорту який підписаний відповідачем 22.05.2019, інформація в паспорті зберігає чинність та є актуальною лише до 06.06.2019 .

Аналогічні дані вбачаються і з паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем 18.10.2021 де інформація зберігає чинність та є актуальною лише до 02.11.2021.

До позовної заяви Банк також додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг із тарифів обслуговування преміальних кредитних карток.

Однак вказані докази не містять підписів відповідача.

Разом із тим у даному випадку, Паспорт споживчого кредиту є підтвердженням виконання позивачем переддоговірного обов`язку, оскільки у анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських відсутнє посилання на Паспорт споживчого кредиту. Отже, ознайомлення відповідача з Паспортом споживчого кредиту та його підписання не дає підстав для стягнення процентів за користування кредитом, оскільки він не є документом, який складає договір про надання банківських послуг, а тому не можна вважати, що в ньому відбулася фіксація волі сторін договору. Також суд враховує, що поняття «форма правочину» та «спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації» не є тотожними поняттями.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №313/346/20-ц.

Таким чином суд відхиляє посилання позивача на ту обставину, що доказом досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору є Паспорт споживчого кредиту, оскільки Паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/123/20.

Як вбачається з наданих банком доказів, анкета-заява, підписана відповідачем, не містить відповідних істотних умов кредитного договору, в ній відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом, неустойки та інших істотних умов.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Наданий позивачем примірник умов та витягів з тарифів належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення.

Надані позивачем Умови з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини 1 статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Окрім цього слід вказати і на те, що Паспорт споживчого кредиту, які надані позивачем містить наступне зазначення: «…Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо». Тобто, вказаний паспорт не є умовами договору укладеного між сторонами чи його частиною, а лише заявою про наміри та передумовою для укладення договору, умови якого остаточно за таким документом не погоджувалися.

Відтак суд приходить до висновку, що зазначені вище анкети-заяви відповідача не містять умов щодо розміру тіла кредиту (кредитного ліміту), строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки.

Долучені до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписані, а додані до позовної заяви паспорта споживчого кредиту не є належним доказом укладення договору про споживчий кредит саме на вказаних у позовній заяві умовах.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, з урахуванням наданих банком Витягів з Тарифів та Витягу з Умов, а також із розрахунку заборгованості де процентна ставка змінюється протягом усього періоду нарахування заборгованості відповідача, а тому такі докази не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма договору, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, з урахуванням Умов та правил надання банківських послуг не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам у справі.

Виходячи з вищевикладеного стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту за договором б/н від 11.07.2018 року в сумі 102 033 грн. 21 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, а саме: на 82.8 % (з 123 178.31 грн. на 102 033,21 грн.), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2223 грн. 25 коп.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 13, 18, 263, 265, 268, 279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 527, ст.ст. 530, 625 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд 1-Д, код ЄДРПОУ № 14360570, МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 11.07.2018 р. в сумі 102 033 (сто дві тисячі тридцять три) гривні 21 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд 1Д, код ЄДРПОУ № 14360570, МФО № 305299) витрати по оплаті судового збору у розмірі 2223 (дві тисячі двадцять три) гривні 25 коп.

У задоволенні решти вимог позивача відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.В. Середа