Справа № 583/1205/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Сумської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України», треті особи Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз», ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

24.03.2025 року представник позивача адвокат Кутовий Я.А. звернувся до суду з вказаним позовом, який в послідуючому після виконання судової транспортно-товарознавчої експертизи уточнив 08.07.2025 року та мотивує тим, що 07.02.2025 року о 13 год 45 хв службовий автомобіль VOLKSWAGEN Т-5, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія Охтирського управління газового господарства ОСОБА_2 , який перебуває у трудових відносинах з Сумською філією ТОВ «Газорозподільчі мережі України», при виконанні своїх службових обов`язків водія службового автомобіля, виїжджаючи з місця тимчасової зупинки на дорогу з автомобільним рухом в районі вул.Сумська,46 м.Охтирка, Сумської області, не надав перевагу в русі проїжджаючому повз нього по головній дорозі транспортному засобу, а саме легковому автомобілю VOLVO XC90, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2020 року випуску, під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Водій ОСОБА_2 порушив п.10.1,10.2 Правил дорожнього руху України, в результаті чого трапилася дорожньо-транспортна пригода. Вказана обставина доводиться складеним учасниками пригоди повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 07.02.2025 року. Відповідно до розрахунку вартості відновлювального ремонту ушкоджень після дорожньо-транспортної пригоди легкового автомобіля VOLVO XC90, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2020 року випуску, власником якого є ОСОБА_1 здійсненого підприємством ТОВ ДК «ПОЛТАВА АВТОСВІТ» від 20.02.2025 року становить 539 386 грн. Страховою компанією «ББС ІНШУРАНС» було відкрито страхову справу № 138318 та прийнято рішення здійснити виплату на користь власника транспортного засобу VOLVO XC90, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2020 року випуску ОСОБА_1 160 000 грн. В той же час, розмір фактично спричинених матеріальних збитків сумою страхового відшкодування не покривається в повному розмірі. Залишок матеріальних збитків, який залишається не відшкодованим становить 374702,57 грн.

Щодо моральної шкоди позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому було створено певні незручності, він змушений був орендувати інший автомобіль, у зв`язку з чим поніс витрати в сумі 30 000 грн. за один місяць. Тому оцінив розмір моральної шкоди в сумі 180 000 грн.

Просить стягнути з відповідача ТОВ «Газорозподільчі мережі України», що діє в особі Сумської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» майнову шкоду (вартість відновлювального ремонту, втрата ринкової вартості) спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 374 702,57 грн та моральну шкоду в розмірі 180 000 грн. на користь ОСОБА_1 (т.с.1 а.с.1-7, т.с.2 а.с.117-124).

Процесуальні дії в справі та аргументи сторін.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25..03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.53 т.с.1).

27.03.2025 року від представника Сумської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» надійшла заява про дистанційне ознайомлення з матеріалами справи та надання електронної копії матеріалів на електронну адресу (а.с.55 т.с.1).

28.03.2025 року від представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (а.с.64 т.с.1).

03.04.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, проведення якої доручити атестованому судовому експерту Поляниці Ігорю Володимировичу (м.Полтава, вул.Сакко,166-б) (а.с.79-81 т.с.1).

14.04.2025 року від представника ОСОБА_2 адвоката Фомінова Р.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах із Сумською філією ТОВ «Газорозподільчі мережі України» з 01.10.2023 року, працюючи слюсарем з аварійно-відбудових робіт у газовому господарстві 3 розряду аварійно-диспетчерської служби Охтирського управління експлуатації газового господарства. 07.02.2025 року близько 13 год 45 хв під час виконання своїх обов`язків по обслуговуванню та ремонту газопровідних мереж у приватних господарствах м. Охтирка, на автомобілі VOLKSWAGEN Т-5, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності Сумській філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України», згідно подорожнього листа від 07.02.2025 року, ОСОБА_2 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого застрахований автомобіль позивача VOLVO XC90, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2020 року випуску зазнав механічних пошкоджень. За взаємною згодою, водії транспортних засобів склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європротокол, згідно якої водій ОСОБА_2 свою вину визнав повністю. ОСОБА_2 , будучи в трудових відносинах, як найманий працівник, не являвся володільцем джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до правих позицій викладених Верховним Судом, якщо шкоду було завдано водієм, який перебував у трудових відносинах та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, то він не відповідає за завдану шкоду, шкоду повинен відшкодувати володілець майна роботодавець. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.8,9 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за моральну шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Крім того, у підтвердження вартості ремонтно-відновлювальних робіт позивач додає копію рахунку про оплату від 20.02.2025 року, виданого ТОВ ДК «Полтава Автосвіт», який містить перелік матеріалів та робіт на загальну суму 539 386 грн. Відомостей про те, що ТОВ ДК «Полтава Автосвіт» є таким суб`єктом, що має відповідну ліцензію і володіє методикою розрахунків, суду не надано, тому відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди. Позивачем не надано доказів в обґрунтування доводів про наявність у нього моральних страждань та на підтвердження підстав заявленого розміру моральної шкоди. На підставі вищевикладеного просить у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі (а.с.89-94). В обґрунтування відзиву надав копію трудової книжки ОСОБА_2 , копію подорнього листа автомобіля від 07.02.2025 року (а.с.99-103 т.с.1).

16.04.2025 року від представника Сумській філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання та продовження строку проведення підготовчого провадження (а.с.105-107).

18.04.2025 року від представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» надійшло клопотання про встановлення процесуального строку для подачі заяв по суті справи (а.с.123-124 т.1).

23.04.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування письмових доказів(а.с.137-139 т.1).

30.04.2025 року від представника Сумської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем заявлена сума вартості відновлюваного ремонту в розмірі 539386,85 грн. згідно рахунку на оплату №В000000088 від 20 лютого 2025 року, виписаний постачальником ТОВ ДК «Полтава-автосвіт». Інших доказів на підтвердження обґрунтування суми матеріального збитку позивачем не надано. Відповідач не згоден з таким доводом позивача, оскільки з наданого рахунку на оплату не можна встановити що саме (деталі, вузли та механізми) оглядалось постачальником ТОВ ДК «Полтава-автосервіс», який саме транспортний засіб оглядався, враховуючи, що на момент оформлення рахунку на оплату від 20 лютого 2025 року позивач вже користувався транспортним засобом MAZDA CX-5 НОМЕР_3 на підставі договору оренди транспортного засобу № 1 від 10 лютого 2025 року. З переліку документів, які містяться у страховій справі №138318 за фактом зазначеної ДТП, який надано Акціонерним товариством «Страхова компанія «ББС Іншуранс», № 1204-05 від 16 квітня 2025 року на адвокатський запит від 09.04.2025, матеріали страхової справи не містять акту огляду пошкодженого транспортного засобу. Відтак, окрім переліку пошкоджень, зазначених в повідомленні про подію, яка має ознаки страхового випадку, дійсні пошкодження транспортного засобу VOLVO XC90 днз НОМЕР_2 встановити неможливо. Враховуючи, що рахунок на оплату №В000000088 від 20 лютого 2025 року, виписаний постачальником ТОВ ДК «Полтава-автосвіт» не містить жодної інформації щодо предмету доказування суми матеріального збитку, завданому потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 07.02.2025 року близько 13-45 год. у м. Охтирка за участю транспортних засобів VOLKSWAGEN Т-5 днз НОМЕР_4 та VOLVO XC90 днз НОМЕР_2 , відповідач вважає, що такий доказ є неналежним та не стосується предмету доказування. Окрім цього, сам по собі рахунок не свідчить про проведення відновлюваного ремонту, а є лише документом, який носить інформаційних характер щодо кількості та вартості послуг, які можуть бути надані в майбутньому, а також платіжні реквізити для здійснення розрахунку та може бути документом на підтвердження вартості матеріального збитку, оскільки, окрім іншого, не враховує фізичний знос транспортного засобу. Позивачем не наведено в чому саме полягали його душевні страждання та чи пов`язані вони саме з дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування завданої моральної шкоди позивач зазначає, що через пошкодження його автомобіля, з метою можливості дістатись до роботи у с. Бакирівка Охтирського району, позивач був змушений орендувати інший транспортний засіб. Будь-яких інших доводів настання моральної шкоди позивач не наводить. На підтвердження таких обставин позивачем додано договір оренди транспортного засобу №1 від 10 лютого 2025 року, в якому сторонами є ОСОБА_3 (орендодавець) та СТОВ «Бакирівське». Предмет договору аренда автомобіля MAZDA CX-5 НОМЕР_3 . З наведеного вбачається, що транспортний засіб MAZDA CX-5 НОМЕР_3 було орендовано підприємством, а не позивачем, відтак відсутні підстави вважати, що даний транспортний засіб було орендовано саме внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди. Як зазначено позивачем у позовній заяві, зокрема, в обґрунтування суми моральної шкоди, автомобіль необхідний для того, щоб заробляти кошти та для поїздок на роботу від місця проживання м. Охтирка до місця роботи с. Бакирівка. Окрім цього, згідно декларації після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 , поданої 18.03.2021, дружина позивача є власницею транспортного засобу Honda CRV. Згідно інформації, отриманої з офіційного ресурсу YouControl, місцезнаходження юридичної особи ОСОБА_4 зареєстроване у с. Бакирівка Охтирського району, тобто в тому ж населеному пункті, де підприємство позивача. За таких обставин позивач не був позбавлений можливості відвідувати місце роботи разом з дружиною на автомобілі Honda CR-V. Окрім цього, позивачем не надано доказів неможливості пересування транспортним засобом VOLVO XC90 днз НОМЕР_2 . Інших доводів в обґрунтування моральної шкоди позивачем не надано. За таких обставин відповідач вважає, що сума моральної шкоди є такою, що явно не відповідає обставинам справи та є значно завищеною. Більш того, оренда автомобіля не може бути визнана моральною шкодою, оскільки оренда майна є матеріальним навантаженням та може розцінюватись виключно як матеріальні збитки. На підставі вищевикладеного просить у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.143-149 т.1).

02.05.2025 року від представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на підтвердження загальної суми у розмірі 539 386,85 грн. позивачем надається рахунок на оплату №В000000088 від 20 лютого 2025 року від постачальника ТОВ «ДК «ПОЛТАВА АВТОСВІТ», 36008, м. Полтава, вул. Європейська, буд.148, на суму 539 386,85 грн. Виходячи з того, на рахунку не зазначено, що дефектування (визначення необхідних до ремонту/заміні запчастин автомобілю) проводилось у м.Охтирка Сумської області (за місцем ДТП) чи с.Бакирівка Охтирського району Сумської області (за місцем проживання позивача), то можна зробити висновок, що огляд авто та складення рахунку відбувалось у м.Полтава. Яким чином потрапив автомобіль 20.02.2025 до м.Полтава, не зрозуміло. До того ж, жодного зазначення про те, щодо якого транспортного засобу складався цей рахунок і щодо якого ремонту (капітального, відновлювального) зазначений вище документ не містить. Натомість, до позовної заяви додана копія повідомлення на адресу Сумської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про те, що 28 лютого 2025 року о 15.00 представник « НЕЗАЛЕЖНОЇ ОЦІНКИ ТА ЕКСПЕРТИЗИ» буде проводити огляд автомобіля VOLVO XC 90, днз НОМЕР_2 , за адресою: м.Полтава, вул. Чумацький шлях,81. Тобто, через 08 днів після того, як був складений рахунок на невідомий автомобіль. До даного повідомлення додана квитанція Нової пошти від 24.02.2025 про оплату 265,0 грн, але опису вкладення до поштового відправлення не додано, тому даний документ (фіскальний чек) не є належним підтвердженням того, що саме документ «Повідомлення» містився у даному відправленні, за які було оплачено 265,0 грн., і, відповідно, що Сумська філія була належним чином повідомлена про даний огляд. Відповідно до змісту повідомлення АТ «Сумигаз» як власник транспортного засобу, про що достоменно було відомо позивачу ще під час ДТП, оскільки його представником при зверненні до суду з позовом було додано фото свідоцтва про право власності автомобіля VOLKSWAGEN Т-5, днз НОМЕР_4 , 2013 року випуску, взагалі не планувався до запрошення для огляду пошкодженого авто на 28.02.2025 у м. Полтава, чим порушено було право АТ «Сумигаз» на участь в огляді та висловлення своїх зауважень та пропозицій, які зазвичай при огляді пошкодженого при ДТП авто виникають. До того, ж акту огляду автомобіля позивача, складеного 28.02.2025 за адресою: м.Полтава, вул. Чумацький шлях,81, яким були зафіксовані зовнішні/внутрішні пошкодження автомобіля, спричинені саме ДТП, матеріали справи не містять. Рахунок на оплату від 20.02.2025 №В000000088 не містить будь-яких посилань на авто позивача, копія фіскального чеку Нової пошти про оплату 265,0 грн. не містять будь-якої інформації щодо предмета доказування, а тому є неналежними доказами майнової шкоди, спричиненої позивачу. Враховуючи викладене, вважає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження майнової шкоди, заявленої до стягнення. Позивачем не надано доказів на підтвердження завданих йому моральних страждань, душевних переживань, наявності втрат немайнового характеру. Не доведено, з чого позивач виходив при зазначенні розміру моральної шкоди, яким чином змінився спосіб його повсякденного життя, які втрати немайнового характеру він поніс, тому вимога позивача про стягнення моральної шкоди є недоведеною й не підлягає задоволенню (а.с.166-170 т.1).

05.05.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив Сумської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України», в якій просить критично оцінити доводи сторони відповідача викладені у відзиві, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.196-203, т.1).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.05.2025 призначено по справі судову транспортно-товарознавчу експертизу за клопотанням сторони позивача та зупинено провадження в справі (а.с.35-36 т.2).

26.06.2025 року до судунадійшов висновок судової транспортно-товарознавчої експертизивід 14.06.2025 року (а.с.66-82 т.2).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.07.2025 року поновлено провадження у справі (а.с.83 т.2).

07.07.2025 року від представника позивача адвоката Кутового Я.А. надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з ТОВ «Газорозподільчі мережі України», що діє в особі Сумської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду (вартість відновлювального ремонту, втрата ринкової вартості) спричинену дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 374 702,57 грн та спричинену моральну шкоду в розмірі 180 000 грн, також надав клопотання про заміну первісного відповідачів належним відповідачем, а саме просив замінити первісного відповідача ОСОБА_2 та АТ «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ» належним відповідачем, яким є ТОВ «Газорозподільчі мережі України», що діє в особі Сумської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України», також надав клопотання про залучення до розгляду справи третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог АТ «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ» та ОСОБА_2 (98-105 т.2).

08.07.2025 року представник позивача адвокат Кутовий Я.А. надав збільшену позовну заяву (а.с.117-124 т.2).

09.07.2025 року позивач ОСОБА_1 надав заяву про залишення без розгляду заявлених вимог до ОСОБА_2 та АТ «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ», в іншій частині заявлені вимоги до ТОВ «Газорозподільчі мережі України», що діє в особі Сумської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» підтримує в повному обсязі (а.с.145 т.2).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 09.07.2025 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в частині до відповідачів Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз», ОСОБА_2 . Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз», ОСОБА_2 . Прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог (позовну заяву в новій редакції) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Сумської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України», треті особи Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз», ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.151 т.2).

16.07.2025 року від представника позивача-адвоката Кутового Я.А. надійшло клопотання про долучення доказів, виклик експерта та призначення повторної судової транспортно-товарознавчої експертизи, проведення якої доручити атестованому судовому експерту Поляниці І.В. (а.с.155-174 т.2).

16.07.2025 року від представника Сумської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» надійшов відзив на позовну заяву в новій редакції (збільшену) про стягнення майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому зазначив про недоведеність суми матеріальної та моральної шкоди, а також виклав мотиви щодо недопустимості висновку судового експерта №СЕ-19/117-25/12055-АВ від 14.06.2025 року (а.с.184-190 т.2).

17.07.2025 року від представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» надійшли письмові пояснення по справі (а.с.196-200 т.2).

18.07.2025 року від представника Сумської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» надійшли письмові заперечення на клопотання про призначення додаткової експертизи (а.с.205-206 т.с.2).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 21.07.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 05.08.2025 року (а.с.229).

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просили стягнути з Сумської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» майнову шкоду (вартість відновлювального ремонту, втрата ринкової вартості) спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 374 702,57 грн та моральну шкоду в розмірі 180 000 грн. на користь ОСОБА_1 .

Представник Сумської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» адвокат Формов В.В. в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив про недоведеність суми матеріальної та моральної шкоди, а також навів мотиви щодо недопустимості висновку судового експерта.

Представник Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» Юрченко І.М. в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що позивачем не наведено розрахунку матеріальної шкоди, наголошувала на визнанні недопустимим висновку експерта. Щодо моральної шкоди, позивач не обґрунтував та не надав належних доказів, просила відмовити в позові.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Фомінов Р.М. в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_5 підтвердив свій висновок та пояснив, що працює з 2023 року, в процесі виконання експертного дослідження виникла необхідність у отриманні додаткових документів щодо діагностування автомобіля, такі документи були йому надані позивачем. Він не проводив діагностування, так як не має в розпорядженні даної програми.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Установлено, що позивач є власником легкового автомобіля VOLVO XC90, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2020 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.25-26 т.1).

Згідно довідки Територіального сервісного центру №5943 (ТСЦ5943) від 17.05.2025 року № 31/32/5943-9989-2025 автомобіль VOLVO XC90, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2020 року випуску з 29.03.2024 року по теперішній час зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ (а.с.44-53 т.2).

Власником транспортного засобу VOLKSWAGEN Т-5, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.21-22 т.1).

28.08.2023 року між Сумською філією ТОВ «Газорозподільчі мережі України» та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» укладеного договір оренди рухомого та нерухомого майна №111-РД/23, який передано в оренду автомобіль VOLKSWAGEN Т-5, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , у строкове, платне користування (а.с. 173-178 т.1).

01.10.2023 року ОСОБА_2 прийнято слюсарем з аварійно-відбудовних робіт у газовому господарстві 3 розряду аварійно-диспетчерської служби Охтирського управління експлуатації газового господарства, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 , вбачається, що (а.с.99-101 т.1).

На ім`я ОСОБА_2 07.02.2025 року виписано подорожній лист легкового автомобіля WТ-5, державний номерний знак НОМЕР_1 , виїзд з гаражу 08 год, повернення 16 год. (а.с.102 т.1).

07.02.2025 року о 13 год 45 хв службовий автомобіль VOLKSWAGEN Т-5, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія Охтирського управління газового господарства ОСОБА_2 , який перебуває у трудових відносинах з Сумської філією ТОВ «Газорозподільчі мережі України», при виконанні своїх службових обов`язків водія службового автомобіля, виїжджаючи з місця тимчасової зупинки на дорогу з автомобільним рухом в районі вул.Сумська,46 м.Охтирка, Сумської області, не надав перевагу в русі проїжджаючому повз нього по головній дорозі транспортному засобу, а саме легковому автомобілю VOLVO XC90, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2020 року випуску, під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

07.02.2025 року учасниками дорожньо-транспортної пригоди складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), згідно якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зафіксували всі обставини дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 зазначив про визнання своєї провини (а.с.10-11 т.1 ).

Цивільно-правова відповідальність Сумської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Страховій компанії «ББС ІНШУРАНС», яку було повідомлено про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, яка мала місце 07.02.2025 року (а.с.14-17 т.1).

За результатом розгляду заяви про страхове відшкодування від 07.02.2025 року на користь ОСОБА_1 13.03.2025 року Страховою компанією «ББС ІНШУРАНС» виплачено грошову суму в розмірі 160 000 грн, як відшкодування матеріальної шкоди, що підтверджується випискою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.19 т.1).

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-25/12055-АВ від 14.06.2025 року за результатами проведеного транспортно-товарознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля VOLVO XC90, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2020 року випуску, який потратив 07.02.2025 року у дорожньо-транспортну пригоду, з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу, станом на 06.06.2025 становить 494 302,57 грн. Величина втрати товарної вартості легкового автомобіля VOLVO XC90, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2020 року випуску, який потратив 07.02.2025 року у дорожньо-транспортну пригоду, станом на 06.06.2025 становить 40 400,61 грн (а.с.66-82 т.2).

Вказаний висновок суд бере до уваги як належний та допустимий доказ, яким підтверджується розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу.

Тобто, загальна сума матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою складає 534 703,18 грн.

При цьому суд враховує, що страховою компанією «ББС ІНШУРАНС» ОСОБА_1 виплачено грошову суму в розмірі 160 000 грн, тобто сума невідшкодованої матеріальної шкоди становить 374 703,18 грн.

Представник позивача просить стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 374 702,57 грн, тому суд не виходить за межі позовних вимог.

Дані правовідносини регулюються ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідності до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є, крім іншого, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Положенням ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В даному випадку встановлено, що саме ТОВ «Газорозподільчі мережі України», що діє в особі Сумської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» на правовій основі, а саме договору оренди рухомого та нерухомого майна №111-РД/23від 28.08.2023 року володіє транспортним засобом VOLKSWAGEN Т-5, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому є належним відповідачем.

Відповідно до ч. 1ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті11,599,1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року, котрий спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону №1961-IV).

Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

У відповідності до ст. 29 Закону №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Якщо страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відтак, різниця між сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 374 702,57 підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Сумської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України».

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц (провадження №61-1156св 18), від 13.06.2019 у справі №587/1080/16-ц (провадження №61-20762св18), від 17.10.2019 у справі № 370/2787/18 (провадження №61-11244св19), від 30.10.2019 у справі №753/4696/16-ц (провадження №61-30908св18), від 21.02.2020 у справі №755/5374/18 (провадження №61-14827св19) та від 22.04.2020 у справі №756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Відповідно до висновку Верховного Суду, у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 03.10.2018 року по справі №686/17155/15, зазначено, що правильним є стягнення із винного водія ( в даному випадку з юридичної особи, працівником якої є водій) різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2021 року по справі №759/7787/18.

Відповідно до вимог ст. ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представником відповідача ОСОБА_6 заявлялося клопотання про визнання недопустимим висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи, з посиланням на те, що позивачем надано було документи, а саме результати діагностування кодів помилок транспортного засобу,які надав офіційний дилер «Полтава-Автосвіт», рахунок на оплату в позасудовому порядку, проте, суд його відхилив та не вбачає для цього підстав, оскільки, хоч позивач і надав самостійно експерту Вовку В.В. вказані документи, які були необхідні для проведення експертного дослідження, однак по суті це не мало негативних наслідків для вирішення справи та навпаки підтверджує достовірність та правильність висновку експерта, так як така інформація була необхідна для визначення розміру шкоди. А порядок надання експерту таких даних не вплинув на визначення розміру шкоди жодним чином. Сумнівів щодо правильності та достовірності цього висновку у суду не виникає.

При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача ОСОБА_6 , який просив взяти до уваги ремонтну калькуляцію страхового комісара, виконаного з урахуванням акту огляду транспортного засобу (т.с.2 а.с. 134-137), який на його думку, після дорожньо-транспортної пригоди більш достовірно оцінив вартість ремонту автомобіля після ДТП та визначив розмір 342 936,04 грн, який і просив врахувати. Суд не погоджується з такими твердженнями сторони відповідача, оскільки вказана калькуляція не є повною, розмір вартості відновлювального більш конкретно визначено у висновку експерта, який попереджений про кримінальну відповідальність.

Стороною позивача заявлялося клопотання про призначення повторної судової товарно-транспортної експертизи. В обґрунтування клопотання додав до матеріалів справи рахунок на оплату ремонту автомобіля № В000000460 від 14.07.2025 року автодилера ТОВ ДК «ПОЛТАВА-АВТОСВІТ» (а.с.162-163), наряд замовлення на ремонт автомобіля № УБФ0134067 від 15.07.2025 (а.с.164-165 т.с.2), замовлення на обслуговування № ЦБФ0134067 від 15.07.2025 року (а.с.166-167т.с.2), звіт механіка (а.с.168 т.с.2), діагностика кодів помилок автомобіля Volvo, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 програми забезпечення VIDA VOLVO на 7 арк. Вказане клопотання судом відхилено як необґрунтоване, оскільки суд не вбачає для цього законних підстав, так як розмір шкоди визначений вищевказаним висновком експерта, який у суду не викликає жодних сумнівів, вказані обставини експертом були враховані.

Твердження представника позивача ОСОБА_7 про те, що експертом нібито не в повній мірі проведено дослідження, а саме не взято до уваги вартість запчастин від офіційного дилера Volvo, суд оцінює критично, його доводи є непослідовними та суперечливими, так як у позові він визначив саме такий розмір шкоди, який зазначено у висновку експерта. На думку суду, висновок експерта виконаний у відповідності до вимог закону, застосовано діючі норми, він є повним, об`єктивним, обґрунтованим, в ньому приведено розрахунок, експерт попереджений про кримінальну відповідальність, підтвердив свій висновок у судовому засіданні, у суду даний висновок не викликає жодних сумнівів. Фактично твердження представника позивача зводяться до незгоди з висновком експерта в частині визначення розміру шкоди, яка менша від вартості відновлювальних робіт у офіційного авто дилера на 105 000 грн. Проте, такі доводи суд не може прийняти до уваги з вищевикладених підстав, тому судом відхилено клопотання про повторну експертизу.

Представником відповідача ОСОБА_6 неодноразово заявлялося клопотання про накладення грошового стягнення на позивача за зловживання процесуальними правами, який надав експерту документи щодо діагностики свого автомобіля самостійно та оговорив у цьому представника відповідача, однак, це клопотання відхилено, як необґрунтоване.

Твердження представника відповідача ОСОБА_6 та третьої особи про те, що нібито замовником відновлювального ремонту транспортного засобу є СТОВ «Бакирівське» (т.с.1 а.с.222-229), а не ОСОБА_1 , суд відхиляє, оскільки то є очевидна технічна помилка.

Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи, які не спростовані жодними належними доводами і аргументами відповідача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із ТОВ «Газорозподільчі мережі України», що діє в особі Сумської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду (вартість відновлювального ремонту, втрата ринкової вартості) спричинену дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 374 702,57 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 по справі №815/7401/16.

Для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди.

Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди та стягнення її з відповідача, позивач посилався на те, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу він втратив можливість вести звичний спосіб життя, він був змушений орендувати інший легковий автомобіль, неможливість повністю вести трудову діяльність, необхідність змін повсякденного способу життя.

Однак, суд зауважує, що позивачем не надано доказів на підтвердження завданих йому моральних страждань, душевних переживань, наявності втрат немайнового характеру. Суд зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_1 тілесних ушкоджень не отримав, шкоди здоров`ю не завдано, тому відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

Позивач також зазначив, що моральна шкода полягає у невідшкодуванні матеріальної шкоди, відсутності можливості тривалий час користуватися транспортним засобом, однак це не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Твердження позивача про те, що він був змушений орендувати інший легковий автомобіль у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, також не є підставою для стягнення моральної шкоди.

Доводи позивача про його звернення до лікаря в квітні 2025 року не доводять причинного зв`язку з завданням моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачем не доведено, з чого він виходив при визначенні розміру моральної шкоди, заявленої до юридичної особи, яким чином змінився спосіб його повсякденного життя, які втрати не майнового характеру він поніс, тому суд дійшов висновку, що дана вимога позивача є недоведеною й не підлягає задоволенню. На переконання суду в даному випадку буде достатнім захист порушених прав позивача відшкодуванням матеріальної шкоди за рахунок відповідача, законних підстав для стягнення моральної шкоди судом не встановлено.

Висновок суду.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з вищевикладених підстав.

Щодо судових витрат.

Так, положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, по справі маються судові витрати за сплачений судовий збір, а саме 3793,86 грн за вимогу про стягнення матеріальної шкоди, 3028 грн за вимогу про стягнення моральної шкоди (т.с.1 а.с. 8-9) , витрати за проведення експертизи в розмірі 12836,16 грн. (т.с.2 а.с.106), а також втрати на професійну правничу допомогу в розмірі 55 500 грн (27000+12000+16500) (т.с.2 а.с. 216-218, т.с.3 а.с.49-53).

Оскільки, судом відмовлено у стягненні моральної шкоди, тому судові витрати в розмірі 3028 грн стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст.137 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги № 17/03/25 від 17.03.2025 року, ордер про надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.46-50, т.1), квитанцію № 24/03/25 на суму 27000 грн (т.с.2 а.с. 216-218), акт № 24/03/25 про надання юридичних послуг (виконання зобов`язань) від 24.03.2025 року, детальний опис наданих юридичних послуг (виконаних зобов`язань), згідно якого представником позивача визначено тариф, а саме 3000 грн за 1 годину роботу адвоката ( складання та подання до суду позовної заяви про стягнення матеріальної і моральної шкоди 9000 грн, складання та подання адвокатського запиту про надання копії страхової справи до страхової компанії ВВС ІНШУРАНС 3000 грн, складання та подання адвокатського запиту до Сумської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» - 3000 грн, складання та подання до суду відповіді на відзив 6000 грн, складання та подання до суду клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи 3000 грн, представлення інтересів позивача в судових засіданнях Охтирського міськрайонного суду 3000 грн) (а.с.216-218 т.1).

Крім того, надано квитанцію № 16/07/25 на суму 16500 грн та акт про надання юридичних послуг від 16 липня 2025 року та детальний опис, а саме за представлення інтересів позивача в суді, за складення і подання клопотань про заміну відповідача, залучення третіх; заяви про збільшення позовних вимог; складення клопотання про доручення доказів, виклик експерта (т.с. 3 а.с.49-52).

Також надано квитанцію № 12/09/26 на суму 12 000 грн., акт про надання юридичних послуг від 12 вересня 2025 року та детальний опис, а саме представлення інтересів позивача в суді, підготовка та складення клопотання про повернення до підготовчого судового засідання та про повторну експертизу (т.с. 3 а.с.53-55).

Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи досвід адвоката, категорію справи, що дана цивільна справа не є складною, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також думку представника відповідача, яка вважав достатній розмір витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 55 500 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову та обсягом і якістю наданих послуг, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Досліджуючи документи про надання юридичних послуг та виконану роботу, які маються в матеріалах справи, суд зазначає, що вони не містять в повній мірі належного обґрунтування фактично витраченого часу на вказану справу в зазначеній кількості, проглядається штучно завищена кількість витрачених годин, що не є розумним, пропорційним та співмірним по вказаній категорії справи.

Аналізуючи наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, яка не представляє складності, з урахуванням досвіду роботи адвоката та якості виконаної роботи, витраченого часу на участь у судових засіданнях та складення документів, суд визначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає до відшкодування по вказаній справі, необхідно зменшити до 10 000 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Стягнення витрат в такому розмірі буде відповідати критеріям розумності, спів розмірності та справедливості, і не становитиме надмірного тягаря для відповідача.

Така правова позиція узгоджується із висновком Верховного Суду, постанова Верховного Суду №911/2686/18 від 13.02. 2020 року.

Загальна сума судових витрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 26630,02 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 5, 7, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 272, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Сумської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 374 702,57 грн, відмовивши в решті вимог за необґрунтованістю.

Стягнути з Сумської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 26630,02 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 22.09.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Сумської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України», код ЄРДПОУ 45202808, юридична адреса вул.Лебединська,13 м.Суми.

Треті особи: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «СУМИГАЗ», код ЄРДПОУ 03352432, юридична адреса вул.Лебединська,13 м.Суми.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко