Справа № 712/4012/25
Провадження № 2-о/712/140/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Пономаря В.О.,

за участю: секретарів судового засідання Кеденко Я.О., Булах А.В., Васильєвої Д.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту спільного проживання,

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина

1. Стислий зміст заяви

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , 1937 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 , у період з березня 2012 року до дня смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця зазначила, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входять, зокрема, недоотримані пенсійні виплати, однак оформити свої спадкові права вона не змогла через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності довідки про місце реєстрації та склад сім`ї померлої.

На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 послалася на свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про смерть матері та документи щодо поховання, а також вказала, що фактично здійснювала догляд за матір`ю, проживала разом із нею до дня її смерті, а після цього організувала поховання та понесла відповідні витрати.

Заявниця просить суд встановити юридичний факт її постійного проживання разом із матір`ю ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини з метою подальшого оформлення спадкових прав на майно та отримання належних до виплати сум пенсії померлої.

2. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Заява ОСОБА_1 надійшла 31.03.2025 до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.04.2025 заява залишена без руху, надано заявнику строк десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків.

Заявницею 14.04.2025 подано до суду заяву про усунення недоліків разом із заявою про встановлення спільного проживання у новій редакції.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.04.2025 відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження.

Заінтересованою особою ГУ Пенсійного фонду України в Черкаській області 15.05.2025 надано письмові пояснення.

Заявницею 21.07.2025 подано заяву про встановлення факту спільного проживання в новій редакції.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_2 заяву підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ГУ Пенсійного фонду України в Черкаській області в судове засідання не з`явився, подавши 20.07.2025 та 02.09.2025 заяви про розгляд справи без участі їх представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на це розгляд заяви проведено за відсутності представника заінтересованої особи.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.12.1959 вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 від батьків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У зв`язку з одруженням ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_7 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 ).

Відповідно до довідки від 18.10.2019 № 7102- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . У паспорті громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданим 17.12.2001 Центрально-міським РВ Горлівського МУ УМВС України В Донецькій області мається відмітка про реєстрацію 14.03.2012 ОСОБА_1 за наведеною адресою.

За вказаною адресою також була зареєстрована ОСОБА_3 згідно із довідкою від 28.10.2016 № 1572 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

ОСОБА_3 (мати заявниці) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторно) серії НОМЕР_4 , виданим 09.07.2024 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. 20.09.2024 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право спадщини на недоотриману пенсію після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю довідки про місце реєстрації та склад сім`ї померлої, яка проживала на тимчасово окупованій території.

Допитаний як свідок ОСОБА_8 , чоловік заявниці, у судовому засіданні підтвердив, що його теща ОСОБА_3 після продажу своєї квартири разом із сім`єю переїхала проживати за адресою: АДРЕСА_1 . За словами свідка, вони здійснили ремонт у будинку та з 2017 року постійно мешкали там однією сім`єю разом із ОСОБА_3 до часу її смерті у березні 2022 року. Свідок зазначив, що дружина ОСОБА_1 постійно доглядала за матір`ю, забезпечувала її потреби та залишалася з нею до моменту смерті.

Свідок ОСОБА_9 , яка підтримує близькі стосунки із заявницею, повідомила суду, що їй достеменно відомо про спільне проживання ОСОБА_1 з матір`ю ОСОБА_3 за вказаною адресою. Вона зазначила, що вони фактично мешкали однією сім`єю приблизно з 2014 року до смерті ОСОБА_3 .

ОСОБА_10 , дочка заявниці, також підтвердила факт проживання її матері разом із бабусею ОСОБА_3 у будинку на АДРЕСА_1 . За словами свідка, бабуся тривалий час мешкала разом із їхньою родиною, і матір здійснювала за нею постійний догляд.

Свідок ОСОБА_11 , двоюрідний брат заявниці, під час надання показань підтвердив, що йому відомо про проживання ОСОБА_1 разом із матір`ю ОСОБА_3 однією сім`єю у будинку за вказаною адресою. Він відвідував їх за цією адресою та знає, що вони мешкали разом до моменту смерті ОСОБА_3 .

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 (справа № 320/948/18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

-факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

-встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

-заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

-чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З аналогічних критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2019 (справа № 320/948/18), від 18.01.2024 (справа № 560/17953/21).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Метою встановлення факту проживання однією сім`єю заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права заявника на оформлення спадкового майна, отже встановлення даного факту має для нього юридичне значення.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду заяви

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та взаємний зв`язок поданих доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

З наданих до матеріалів справи документів: свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу, довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відміток у паспорті, свідоцтва про смерть підтверджується факт проживання заявниці ОСОБА_1 за однією адресою разом із її матір`ю ОСОБА_3 .

Додатково вказані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які узгоджено вказали на факт постійного спільного проживання заявниці з матір`ю, а також на здійснення догляду за нею до дня її смерті. Вказані показання є послідовними, не суперечать один одному та узгоджуються з письмовими доказами у справі.

З огляду на це, суд вважає доведеним юридичний факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 разом із її матір`ю ОСОБА_3 з березня 2012 року до 18 березня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення цього факту має безпосереднє юридичне значення для заявниці, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Отже, встановлення факту спільного проживання необхідне для реалізації спадкових прав заявниці, зокрема на отримання недоотриманих пенсійних виплат померлої матері.

Судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції потрібно покласти на заявника в межах ним понесених.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 19, 258 - 259, 263 - 265, 268, 273, 293 - 294, 315 - 318, 352 - 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту спільного проживання задовольнити.

2. Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її померла матір ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно проживали у період часу з березня 2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції покласти на заявника в межах ним понесених.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

7. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 26.09.2025.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, , адреса: вул. Смілянська, 23, м. Черкаси.

Суддя В.О. Пономар