Справа № 296/4566/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира

в складі: головуючого судді Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

28 квітня 2025 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла позовна заява ТзОВ «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 469482-КС-001 про надання кредиту (далі по тексту рішення - Кредитний договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у поряду, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Кредитного договору ТзОВ «Бізнес позика» надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10 000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит.

Представник позивача вказує, що ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, перерахувавши 10 000 гривень на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 . Однак, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконала, розмір її заборгованості станом на 31 березня 2024 року становить 33 245,50 гривень, з яких: 9 947,47 - гривень сума прострочених платежів по тілу кредиту; 23 298,03 гривень - сума прострочених платежів по процентах.

На підставі наведеного ТОВ «Бізнес позика» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором № 469482-КС-001 про надання кредиту від 05 липня 2023 року в розмірі 33 245,50 гривень, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень.

Ухвалою судді від 01 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

09 червня 2025 року від представника відповідача адвоката Березенської Ю. О. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову представник відповідача вказує, що згідно з розрахунком заборгованості, який наданий позивачем, ОСОБА_1 на виконання умов Кредитного договору сплатила суму в розмірі 6 510, 00 гривень. Представник відповідача зазначає, що положення кредитного договору №469482-КС-001 від 05 липня 2023 року про сплату на користь банку комісії за надання кредиту суперечать положенням абзацу 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення правочину. Вважає, що вказана комісія у розмірі 1500 гривень нарахована безпідставно. Також позивач безпідставно нарахував проценти за користування кредитом та пені після закінчення строку кредитування. В межах строку кредитування, відповідно до розрахунку заборгованості, позивачем було нараховано 2 408,28 гривень процентів за користування кредитом виходячи зі зниженої процентної ставки, що складає 1,15288411% в день, та 20 879, 75 гривень процентів у зв`язку із застосуванням стандартної процентної ставки в розмірі 2%. Тобто, з урахуванням викладеного, представник відповідача вважає, що підстав для стягнення з відповідача процентів в сумі 8 719,58 (за ставкою 2% в день), які за своєю юридичною природою є пенею, не вбачається. На підставі наведеного, представник відповідача вважає, що заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором складає 22 617, 19 з яких: 8 048,74 гривень заборгованість за тілом кредиту; 14 568,45 гривень заборгованість за відсотками. На підставі наведеного відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визначає частково, в частині стягнення з неї на користь ТзОВ «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 617,19 гривень.

10 червня 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив. На спростування аргументів відзиву представник позивача звертає увагу на те, що за вищевказаним кредитним договором не нараховувалась жодна неустойка у формі пені чи штрафів. Також кредитодавець не нараховував проценти поза межами строку дії кредитного договору. Відповідно до умов Кредитного договору якщо позичальник сплачує заборгованість згідно з встановленим графіком платежів без порушень, то йому дійсно потрібно було б сплатити за кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у кредитному договорі, однак порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту. Позичальник добровільно погодилась на умови кредитного договору та підписала такий договір одноразовим ідентифікатором G-3385. Крім того представник позивача зауважує, що ТзОВ «Бізнес позика» не нараховувало та не просить суд стягнути з відповідача на користь позивача жодну пеню чи штрафу, лише заборгованість по тілу та процентам, які нараховані відповідно до умов кредитного договору. Відповідач здійснювала платежі за кредитним договором, знаючи про те, що вони будуть розподілятися на погашення заборгованості за процентами та комісією за надання кредиту, та не заперечувала щодо цього протягом всього строку дії кредитного договору. Зокрема, у кредитному договорі ТОВ «Бізнес позика» встановлюється комісія саме за надання кредиту, яка є разовою та розмір якої є незмінним, а не за його обслуговування, що є правомірним та відповідає ЗУ «Про споживче кредитування». Згідно розрахунку заборгованості позичальник ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснила часткову оплату за кредитним договором на загальну суму 6 510,00 гривень, а отже вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно його правомірності. Щодо здійсненого представником відповідача розрахунку заборгованості, то такий розрахунок не узгоджується з умовами кредитного договору, а отже не може бути врахований судом.

Представник позивача ТОВ «Бізнес позика» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та надає згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Березенська Ю. О. в судове засідання не з`явилися, розгляд справи просили проводити за їх відсутності.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд установив, що 05 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір № 469482-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (далі по тексту рішення Кредитний договір). 05 липня 2023 року ТзОВ «Бізнес позика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 469482-КС-001 про надання кредиту, а ОСОБА_1 прийняла (акцептувала) пропозицію щодо укладення договору.

Відповідач ОСОБА_1 підтверджує укладення нею вищевказаного Кредитного договору та отримання суми кредиту.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика».

Кредитним договором визначено такі умови: строк кредиту 24 тижні; процентна ставка стандартна фіксована 2 % в день та знижена процентна ставка - 1,15288411% в день; комісія за надання кредиту 1 500 гривень; загальний розмір наданого кредиту 10 000 гривень; термін дії договору до 20 грудня 2023 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 26 040 гривень.

Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче (п. 3.2 Кредитного договору).

Сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору (п. 3.2.2 Кредитного договору).

У п. 3.2.3 Кредитного договору сторони встановили графік платежів, відповідно до якого відповідач мала здійснити 12 платежів по 2 170 гривень. Таким чином, відповідно до умов Кредитного договору відповідач мала повернути 26 040,00 гривень, з яких 10 000 гривень тіло кредиту, 14 540 гривень проценти за користування кредитом.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому т.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України).

Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.

Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.

Суд установив, що ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, перерахувавши на банківську картку відповідача суму кредиту в розмірі 10 000 гривень.

Відповідач ОСОБА_1 факт укладення Кредитного договору та факт отримання кредиту визнає.

Згідно з розрахунком позивача розмір заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором станом на 31 березня 2025 року становить 33 245,5 гривень, з яких: 9 947,47 гривень - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 23 298,03 гривень - сума прострочених платежів по процентах.

Суд установив, що в межах строку дії Кредитного договору ОСОБА_1 здійснювала погашення кредиту, а саме: 19.07.2023 вона здійснила платіж в розмірі 2 170 гривень; 02.08.2023 відповідач сплатила 2170 гривень; 15.08.2023 відповідач сплатила 2 170 гривень. Загальна сума платежів - 6 510 гривень.

Разом з тим, установлено, що відповідач, яка здійснила останній платіж на виконання кредитних зобов`язань 15.08.2023, порушила умови Кредитного договору та погодженого нею Графіку платежів.

Дослідивши наявний у матеріалах справи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд установлено, що позивачем було враховано сплачені відповідачем на погашення заборгованості кошти у загальному розмірі 6 510 гривень, які були згідно умов Кредитного договору розподілено у відповідних сумах на погашення кожного із видів заборгованості.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За умовами укладеного між сторонами Кредитного договору встановлений строк дії Кредитного договору - до 20 грудня 2023 року. Також сторони погодили розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом, порядок їх розрахунку. Зокрема, сторони погодили, процентну ставку в розмірі 2 % в день та знижену процентна ставка в розмірі 1,15288411 % в день, а також те, що проценти нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з Графіком платежів. При цьому нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів.

Таким чином, сторони погодили процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами, який становить період з 05 липня 2024 року по 20 грудня 2023 року.

Суд зазначає, що здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховані відповідачу в межах строку кредитування, тобто до 20 грудня 2023 року включно.

Доводи відзиву про безпідставне нарахування позивачем комісії за надання кредиту суд відхиляє з огляду на наступне.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Разом з тим, умовами укладеного між сторонами Кредитного договору передбачено одноразову комісію у фіксованому розмір - 1500 гривень за надання кредиту, а не за обслуговування надання споживачу інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місць.

Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту, існує на законодавчому рівні, визначається фінансовою установою індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її.

Включення позивачем до Кредитного договору умови про необхідність сплати комісії за надання кредиту у розмірі 1500 гривень, а також подальше зарахування сплачених відповідачкою коштів в рахунок погашення комісії, є таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

На спростування відповідних аргументів сторони відповідача суд зазначає, що умови Кредитного договору є чіткими та зрозумілими, а тому відповідач як споживач кредитних послуг була належним чином поінформована про умови кредитування та порядок повернення кредиту. Те, що відповідач належним чином була поінформована про умови повернення кредиту також свідчить те, що вона з 05 липня 2023 року (дата укладення Кредитного договору) до 16 серпня 2023 року дотримувалась погодженого Графіку платежів та вносила відповідні платежі. Однак, після 16 серпня 2023 року відповідач свої кредитні зобов`язання більше не виконувала, а тому ТзОВ «Бізнес позика» правомірно здійснено нарахування процентів за користування кредитом на залишок заборгованості відповідача.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо можливості зменшення суми заборгованості до 22 617,19 гривень. Такі аргументи відповідача не відповідають умовам Кредитного договору та вимогам законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позичальник порушила умови Кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту, у зв`язку з чим позивач набув право вимагати повернення суми кредиту та сплати процентів. Розрахунок заборгованості перевірено судом на відповідність умовам договору та вимогам закону і порушень не встановлено.

З наведених мотивів суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 гривень сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором № 469482-КС-001 про надання кредиту від 05 липня 2023 року в розмірі 33 245 (тридцять три тисячі двісті сорок п`ять) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, офіс 411, );

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Корольовського районного суду

Міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК