К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 вересня 2025 року місто Київ

справа № 757/58175/23-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/2562/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", подану представником Наконечною Альоною Вікторівною, на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва у складі судді Остапчук Т.В. від 6 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Крайчинський Сергій Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10 липня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. та зареєстрований у реєстрі за № 6415, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості в розмірі 153 897 грн 06 коп. Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь держави судовий збір в розмірі 1 073 грн 60 коп.

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, а саме розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Заява обґрунтована тим, що в суді першої інстанції позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 6 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 5 000 грн.

Додаткове рішення мотивоване тим, що позивачем понесено документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник АТ КБ "Приватбанк" - Наконечна А.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду і ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Скаржник зазначає, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, неспівмірною зі складністю справи та обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, не відповідає критерію необхідності і неминучості, розумності їх розміру та реальності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 29 листопада 2023 року між адвокатом Мартинюк М.Р. та ОСОБА_1 було укладено Договір № 12/1 про надання адвокатських послуг (далі - Договір), відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичні послуги, а саме: підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису, на підставі якого відкриті виконавчі провадження № 55671914, № 68165634, такими, що не підлягають виконанню, а також щодо повернення безпідставно набутих коштів та підготовка усіх необхідних документів, а також представництво інтересів клієнта в суді.

Пунктом 3 Договору встановлено, що клієнт зобов`язується сплатити адвокату вартість юридичних послуг (гонорар), що надається, у порядку та строки, визначені Договором.

Відповідно до акту виконаних робіт від 21 червня 2024 року за Договором № 12/1 від 29 листопада 2023 року сторони погодили перелік та вартість наданих послуг: первісна консультація - 1 000 грн; аналіз судової практики - 500 грн; формування правової позиції по справі - 500 грн; підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - 3 000 грн; відправка поштової кореспонденції.

На підтвердження сплати вищевказаних послуг до суду надано копію платіжної інструкції № @PL738263 від 10 червня 2024 року на суму 5 000 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За змістом частини 3 статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2021 року в справі № 910/12876/19).

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Встановивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, понесених позивачем.

Перелік виконаних робіт адвокатом, зазначений в акті наданих послуг від 21 червня 2024 року, підтверджується відповідними наявними у матеріалах справи документами.

Тобто, зазначені в акті послуги були фактично здійснені адвокатом Мартинюк М.Р.

Дії адвоката були необхідними та обґрунтованими, розмір гонорару за надані послуги, на переконання суду апеляційної інстанції, є пропорційним та не є надмірним.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою, завищеною, неспівмірною зі складністю виконаних робіт та непропорційною до предмету спору, на увагу колегії суддів не заслуговують.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року в справі № 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року в справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", подану представником Наконечною Альоною Вікторівною, залишити без задоволення.

Додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 6 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: