Справа № 603/146/25
Провадження №2/603/128/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно та права на завершення процедури приватизації земельних ділянок у порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до Монастириської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , у якому із врахуванням заяви про зміну предмета позову просить визнати за нею право на завершення процедури приватизації земельних ділянок у порядку спадкування, а також право власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить житловий будинок під літерою «А» загальною площею 43,6 кв. м, житловою площею 36,4 кв. м, сходи «а», сарай «Б». Вказану спадщину прийняла лише його дружина ОСОБА_4 (мати позивача), оскільки належала до спадкоємців першої черги за законом та вступила у фактичне управління спадковим майном, підтримувала будинок у належному стані, обробляла земельні ділянки тощо.

Після смерті матері позивача ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку загальною площею 0,85 га, передану їй рішенням третьої сесії двадцять другого скликання Заставецької сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області (далі Заставецька сільська Рада) від 25.12.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування громадянам сільської Ради народних депутатів», у якому її ім`я помилково зазначено як « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 ». Позивач прийняла зазначену спадщину, оскільки належить до спадкоємців першої черги за законом та на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, проте не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, а також через те, що ОСОБА_4 за життя не завершила процедуру приватизації вказаної земельної ділянки. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 21.03.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Монастириської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заведено спадкові справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 17.04.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Підгаєцької державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 06.05.2025 року задоволено заяву представника позивача та залучено до участі у справі ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 22.05.2025 року прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмета позову у цій справі, відповідно до якої п. 2 прохальної частини позовної заяви викладено у новій редакції.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 29.07.2025 року закрито підготовче провадження у цій справі, а справу призначеного до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Андрусенко І. Я. у судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав суду письмове клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності.

Представник відповідача Монастириської міської ради у підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях у справі просить розглянути справу за відсутності представника Монастириської міської ради. З обставинами, викладеними у позові, Монастириська міська рада погоджується і не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 повторно не з`явився у судове засідання, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд установив такі обставини.

Згідно зі свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 22.12.1960 року ОСОБА_3 та ОСОБА_8 одружилися 10.05.1958 року. Після реєстрації одруження ОСОБА_8 змінила прізвище « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29.03.1968 року батьками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 уклали шлюб 02.05.1987 року. Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_13 ».

Як видно зі змісту довідки виконкому Монастириської міської ради № 112 від 15.10.2024 року, згідно із записами у погосподарській книзі № 415 станом на 15.04.1991 року на АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно з фотокопією погосподарської книги за 1991-1995 роки (особовий рахунок № НОМЕР_3 ) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був зазначений головою домогосподарства, яке станом на 01.01.1991 року належало до суспільної групи робітничий двір. Іншими членами цього домогосподарства зазначено його дружину ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка після смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 стала головою двору, синів ОСОБА_7 та ОСОБА_16 (вибув), невістку ОСОБА_14 , онуків ОСОБА_17 і ОСОБА_2 (третя особа, племінник позивача).

Встановлено, що у свідоцтві про одруження серії НОМЕР_1 від 22.12.1960 року мати позивача зазначена як ОСОБА_4 , а у вищевказаній погосподарській книзі як ОСОБА_15 .

Рішенням виконавчого комітету Заставецької сільської ради Монастириського району Тернопільської області № 3 від 27.01.2003 року за батьком позивача ОСОБА_3 визнано право власності на житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1 , що підтверджується копією виписки із вказаного рішення.

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Монастириське бюро технічної інвентаризації» № 218 від 07.10.2024 року на АДРЕСА_1 розташований житловий будинок під літерою «А» загальною площею 43,6 кв. м, житловою площею 36,4 кв. м, сходи «а», сарай «Б».

12.08.2024 року Комунальне підприємство «Монастириське бюро технічної інвентаризації» на замовлення позивача виготовило технічний паспорт на вищевказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами.

ОСОБА_3 (батько позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 04.04.1995 року.

Згідно з довідкою виконкому Монастириської міської ради № 111 від 15.10.2024 року ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_3 разом із ним за вказаною адресою була зареєстрована його дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_7 , невістка ОСОБА_14 .

Як видно зі змісту довідки виконкому Монастириської міської ради № 125 від 31.12.2024 року, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружина ОСОБА_4 вступила у фактичне управління спадковим майном, підтримувала будинок у належному стані, обробляла земельні ділянки, користувалася всім спадковим майном, включаючи речі домашнього вжитку.

На підтвердження того, ОСОБА_7 (брат позивача) не прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до матеріалів справи долучено довідку виконавчого комітету Монастириської міської ради № 43 від 07.04.2025 року. Зі змісту цієї довідки видно, що ОСОБА_7 був зареєстрований разом із ОСОБА_3 на момент смерті останнього, проте фактично не проживав за вказаною адресою, оскільки вибув із цього домогосподарства разом зі своєю дружиною ОСОБА_14 у Підгаєцький район Тернопільської області.

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 166/01-16 від 02.04.2025 року після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкової справи не заведено.

Рішенням третьої сесії двадцять другого скликання Заставецької сільської Ради народних депутатів від 25.12.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування громадянам сільської Ради народних депутатів» вирішено передати безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), особистого підсобного господарства громадянам села Заставці згідно з додатком, що підтверджується витягом із вказаного рішення.

Згідно із записом № 44 у списку громадян села Заставці, яким передаються земельні ділянки у власність та постійне користування (додаток до вищевказаного рішення), ОСОБА_15 передано у приватну власність та постійне користування земельну ділянку загальною площею 1,12 га, з яких 0,85 га передано у приватну власність (0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку), 0,27 га у постійне користування.

Як видно зі змісту довідки виконавчого комітету Монастириської міської ради № 12 від 25.02.2025 року, у вищевказаному рішенні Заставецької сільської Ради від 25.12.1996 року допущено описку і в п. 44 списку громадян с. Заставці, яким передаються земельні ділянки у власність та постійне користування, і ОСОБА_4 помилково зазначена як ОСОБА_15 .

ОСОБА_4 (мати позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 06.05.2005 року.

Згідно з довідкою виконкому Монастириської міської ради № 113 від 15.01.2024 року ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована одна та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Як видно зі змісту довідки виконкому Монастириської міської ради № 124 від 31.12.2024 року, на момент смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із нею за вищевказаною адресою без реєстрації проживала її дочка ОСОБА_1 (позивач).

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 166/01-16 від 02.04.2025 року після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкової справи не заведено.

Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 103/02-31 від 27.02.2025 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями на АДРЕСА_1 та на земельну ділянку загальною площею 1,12 га згідно з рішенням третьої сесії двадцять другого скликання Заставецької сільської Ради народних депутатів від 25.12.1996 року, що залишилися після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 за життя не завершила процедуру приватизації переданої їй земельної ділянки, а також у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року).

Пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 року, було визначено, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, у тому числі, на підставі записів у погосподарських книгах.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.

Окрім того, при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

До набрання чинності Законом України «Про власність», тобто до 15.04.1991 року, існували суспільні групи господарств робітничий та колгоспний двір, і відносини щодо них були врегульовані різними нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP (1963 року) передбачалось, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону Української PCP «Про сільську раду депутатів трудящих Української PCP» 1968 року на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25.05.1990 року, відповідно до п. 20 яких, суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства/сім`ї. Якщо будинок з господарськими спорудами відносився до суспільної групи робітничий двір, то положення статей 120, 123 Цивільного кодексу Української PCP, застосуванню не підлягають. У таких випадках слід керуватись вимогами Кодексу про шлюб та сім`ю Української PCP (1969 року), за яким суб`єктами права спільної сумісної власності вважалось тільки подружжя.

Встановлено, що об`єктом спадкування у цій справі, серед іншого, є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що відносився до суспільної групи робітничий двір та згідно з рішенням Заставецької сільської ради № 3 від 27.01.2003 року належав батьку позивача ОСОБА_3 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 530 ЦК Української РСР (1963 року) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно з правилами ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

Абзацом 2 п. 1 Перехідних положень ЗК України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації.

Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц.

Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, у постанові від 23.11.2022 року у справі № 752/1229/21.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

У силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що батьку позивача ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане домогосподарство належало до суспільної групи робітничий двір, головою якого станом на 15.04.1991 року був ОСОБА_3 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 належний йому житловий будинок з надвірними будівлями успадкувала його дружина ОСОБА_4 (мати позивача) як спадкоємець першої черги за законом, оскільки вступила у фактичне управління спадковим майном.

ОСОБА_4 , окрім того, належала земельна ділянка загальною площею 0,85 га (з них 0,60 га для особистого підсобного господарства, 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку), передана їй у приватну власність рішенням третьої сесії двадцять другого скликання Заставецької сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 25.12.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування громадянам сільської Ради народних депутатів». Проте ОСОБА_4 за життя не завершила процес приватизації та не зареєструвала право власності на зазначені земельні ділянки. Окрім того, встановлено, що у п. 44 додатку до вказаного рішення (список громадян с. Заставці, яким передаються земельні ділянки у власність та постійне користування) ім`я ОСОБА_4 помилково зазначено як « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 ».

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняла. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також право на завершення процедури приватизації зазначених земельних ділянок у порядку спадкування.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 1216-1218, 1258, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 81, 116, 125 ЗК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно та права на завершення процедури приватизації земельних ділянок у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить житловий будинок під літерою «А» загальною площею 43,6 кв. м, житловою площею 36,4 кв. м, сходи «а», сарай «Б».

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування право на завершення процедури приватизації, у тому числі право на реєстрацію за нею права власності (речового права), земельної ділянки площею 0,25 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також земельної ділянки площею 0,60 га, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, які були передані у приватну власність ОСОБА_4 згідно з рішенням двадцять другого скликання третьої сесії Заставецької сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 25.12.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування громадянам сільської Ради народних депутатів», у якому ОСОБА_4 зазначена ОСОБА_15 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: Монастириська міська рада, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Головуючий суддя Ю. Г. Гудкова