Справа № 296/5861/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"23" вересня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

у с т а н о в и в:

29 травня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТзОВ «Вердикт капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовано тим, що 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17181, яким з ОСОБА_1 стягнуто в користь ТзОВ «Вердикт капітал» заборгованість за кредитним договором № 630216708 від 26 вересня 2014 року, укладеного між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 , в розмірі 28 238,10 гривень. Указаний виконавчий напис нотаріуса перебуває на примусовому виконанні в приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М. В. (ВП № 62904958).

Позивач вважає виконавчий напис нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О. С. № 17181 від 14 серпня 2020 року незаконним та таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що нотаріус не перевірив безспірності вимоги стягувача, адже він не отримував жодних вимог про погашення кредитної заборгованості. Крім того, виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», оскільки Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, на момент вчинення виконавчого напису втратив чинність. Спірний виконавчий напис нотаріуса вчинено не на оригіналі нотаріально посвідченого кредитного договору, а на окремому бланку, що, серед іншого, суперечить вимогам ст. 87 Закону України «Про нотаріат». На переконання позивача, ТзОВ «Вердикт капітал» не є кредитором за кредитним договором і не має права вимагати виконання цього договору, оскільки він (боржник) не був повідомлений про відступлення прав вимоги за кредитним договором. Нотаріус не витребував та не перевірив документів на підтвердження належності права вимоги ТзОВ «Вердикт капітал» за кредитним договором № 630216708 від 26 вересня 2014 року, укладеного між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 .

На підставі наведеного ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який вчинений 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С., реєстраційний номер виконавчого напису нотаріуса - № 17181, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Вердикт капітал» заборгованості за кредитним договором № 630216708 від 26 вересня 2014 року.

Ухвалою судді від 02 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 01 липня 2025 року.

Ухвалою суду від 01 липня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, судове засідання відкладено на 27 серпня 2025 року.

Ухвалою суду від 27 серпня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, витребувано з Житомирського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію виконавчого напису нотаріуса № 17181 від 14 серпня 2020 року разом з документами, на підставі яких його було вчинено.

11 вересня 2025 року суд отримав відповідні документи на виконання ухвали від 27 серпня 2025 року про витребування доказів.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Корзун С. В. заявою від 23 вересня 2025 року просить розгляд справи здійснювати без її участі. У вказаній заяві представник позивача зазначає, що вона підтримує заявлені вимоги та просить позов задовольнити.

Представник відповідача ТзОВ «Вердикт Капітал» у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету відповідача. Крім того, обізнаність сторони відповідача про розгляд цієї справи підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріально округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Надіслані засобами поштового зв`язку приватному нотаріусу Гораю О.М. копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками були вручені 27 червня 2025 року особі за довіреністю, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 01 липня 2025 року. Адресована третій особі судова повістка з повідомленням про судове засідання, призначене на 23 вересня 2025 року, повернулась до суду невручена адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 211 ЦПК України).

Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Корольовського районного суду міста Житомира не надійшов.

Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд установив, що 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17181, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 630216708 від 26 вересня 2014 року, який укладений між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 . Загальний розмір заборгованості боржника становить 28 238,10 гривень. Період стягнення: з 29 січня 2019 року по 11 березня 2020 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. від 28 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження №62904958 щодо примусового виконання спірного виконавчого напису нотаріуса.

Зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса встановлено, що виконавчий напис нотаріусом вчинено за кредитним договором № 630216708 від 26 вересня 2014 року, який укладений між АТ «Альфа-Банк» на ОСОБА_1 . При цьому нотаріус встановив, що ТзОВ «Вердикт капітал» є правонаступником кредитора АТ «Альфа-Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1АБ/ВЕСТА від 28 січня 2019 року, який укладений між АТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 29-01/19/1 від 29 січня 2019, який укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та ТзОВ «Вердикт капітал».

На виконання ухвали суду про витребування доказів Житомирський обласний нотаріальний архів надіслав до суду належним чином завірені копії документів, на підставі який приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. вчиняв спірний виконавчий напис.

Дослідивши вищевказані документи, суд установив, що спірний виконавчий напис було вчинено нотаріусом на підставі Анкети-заяви ОСОБА_1 про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування.

Матеріали справи не містять доказів того, що ТзОВ «Вердикт капітал» є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк» № 630216708 від 26 вересня 2014 року, який укладений між АТ «Альфа-Банк» на ОСОБА_1 .

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до частини першої статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

У частинах першій, другій статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19).

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів.

Суд ураховує, що в матеріалах справи є копія Анкети-заяви від 26 вересня 2014 року про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування. З наявних матеріалів справи суд позбавлений можливості встановити, що кредитний договір № 630216708 від 26 вересня 2014 року є договором, який укладений на підставі Анкети-заяви позивача від 26 вересня 2014 року.

В розпорядженні суду відсутні відомості про те, що спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом саме на нотаріально посвідченому кредитному договорі.

Крім того, суд ураховує відсутність документального підтвердження належного переходу права вимоги за кредитним договором № 630216708 від 26 вересня 2014 року від кредитора АТ «Альфа-Банк» до нового кредитора ТзОВ «Вердикт капітал».

При вирішенні цього спору суд виходить з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст.80 ЦПК України.

З наведених мотивів суд дійшов висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 1 211,20 гривень слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №17181 від 14 серпня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 630216708 від 26 вересня 2014 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в дохід держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» код у , адреса: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, будинок 5-Б.

Третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, адреса місцезнаходження: 10008, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35.

Повний текст рішення суду складено 26 вересня 2025 року.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК