КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Тіткова І.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Асатрян Олени Вікторівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 16 грудня 2019 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено договір №014/7452421-СК про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Предметом договору є надання банком позичальнику грошових коштів на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту - від 0 до 100000,00 грн., тип кредиту - кредитна лінія, процентна ставка за користування кредитом - 43,20%; цільове призначення кредиту - на споживчі потреби; строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією. На виконання вказаного договору АТ «Таскомбанк» відкрило відповідачу поточний рахунок у гривні, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. Посилаючись на невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором, АТ «Таскомбанк» просило стягнути з неї заборгованість, яка станом на 24 квітня 2024 року становить 169682,85 грн. і складається з заборгованості по тілу кредиту 91731,51 грн., заборгованості за процентами 77951,34 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року позов АТ «Таскомбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість станом на 24 квітня 2024 року у розмірі 169682,85 грн., а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову від позову АТ «Таскомбанк». Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що протягом певного часу ОСОБА_1 сплачувала всі платежі за договором від 16 грудня 2019 року та графіком. Через зменшення доходу та звільнення з роботи ОСОБА_1 втратила можливість погашати кредит. У зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ в Україну ОСОБА_1 змушена переїжджати з країни в країну, не маючи житла та коштів на існування. Апелянт вважає, що долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору, оскільки на порушення положень Закону України «Про споживче кредитування» банк не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх банківських послуг, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням кредиту. З наданих позивачем доказів неможливо перевірити правильність нарахування позивачем заявлених до стягнення сум. До позовної заяви у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» не додано доказів користування відповідачкою карткою та перерахування їй кредитних коштів. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Нараховані з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На час ухвалення судом рішення правовий режим воєнного стану на території України не скасовано, а тому були відсутні підстави для стягнення суми заборгованості за відсотками та комісією. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року по справі №902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання представник АТ «Таскомбанк» не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 16 грудня 2019 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом підписання відповідачкою заяви-договору №014/7452421-СК про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Предметом вказаного договору є надання банком позичальнику грошових коштів на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту - від 0 до 100000,00 грн.; тип кредиту - кредитна лінія; процентна ставка за користування кредитом - 43,20%; цільове призначення кредиту - на споживчі потреби; строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією.

Відповідно до наданого АТ «Таскомбанк»розрахунку станом на 24 квітня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 169682,85 грн. -заборгованість по тілу кредиту 91731,51 грн.; заборгованість за процентами 77951,34 грн.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог АТ «Таскомбанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання за договором №014/7452421-СК про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 16 грудня 2019 року, за умовами якого АТ «Таскомбанк» надало їй кредит у вигляді кредитного ліміту до 100000,00 грн. Станом на 24 квітня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 169682,85 грн. - заборгованість по тілу кредиту 91731,51 грн., заборгованість за процентами - 77951,34 грн.

ОСОБА_1 не заперечувала факт отримання кредиту та неналежного виконання умов договору. А тому суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення вказаної заборгованості.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на недоведеність позивачем розміру заборгованості за договором №014/7452421-СК від 16 грудня 2019 року.

Представник відповідачки визнав, що на підставі укладеного з позивачем договору ОСОБА_1 відкритий рахунок. Певний час ОСОБА_1 виконувала свої зобов`язання за договором, але в подальшому припинила у зв`язку з необхідністю переїзду в іншу країну через повномасштабне вторгнення РФ в Україну.

Наведені відповідачкою обставини не можуть бути підставою для звільнення її від виконання зобов`язань за договором.

АТ «Таскомбанк» надало розрахунок заборгованості та виписку з рахунку ОСОБА_1 , яка є первинним бухгалтерським документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

ОСОБА_1 не надала суду доказів на спростування наданого банком розрахунку або альтернативного розрахунку заборгованості.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та позицію Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року по справі №902/417/18, оскільки вони стосуються нарахування неустойки та сум за ч. 2 ст. 625 ЦК України. Стягнення вказаних сум не є предметом доказування у даній справі.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Асатрян Олени Вікторівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 липня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.