Справа № 159/2179/25
Провадження № 2/159/1013/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Губара В.Є.,

за участю:

секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру і способу стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру і способу стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідач є батьком дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2014 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу ) щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні.Оскільки позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до шістьох років, тому не має можливості забезпечити дітям рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. З 2024 року матеріальне становище відповідача покращилося, оскільки він працює за кордоном та має стабільний дохід. За таких обставин, просить змінити розмір і спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 , на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2014 на користь дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу ) щомісячно на тверду грошову суму в розмірі по 4000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 15.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

28.05.2025 представником відповідача ОСОБА_2 подано до суду відзив на позов з якого вбачається, що позов відповідач визнає частково, зокрема не заперечує щодо зміни розміру і способу стягнення аліментів, визначений рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2024 на тверду грошову суму у розмірі 2000 грн. Заперечуючи проти позову, посилається на те, що відповідач на сьогоднішній день не працевлаштований, постійного доходу не має, а тому сплачує аліменти на утримання дітей, з урахуванням нормативних приписів ст.195 СК України, у присудженій судом частині від середньої заробітної плати працівника для Ковельського району Волинської області, що становить 3655,97 грн. ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилась третя дитина ОСОБА_6 . Відповідач додатково сплачує крім аліментів у розмірі 3655,97 гривні на утримання дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ще аліменти у розмірі 1394 гривень на доньку ОСОБА_6 , що становить не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум дітей віком до 6 років - 2563 гривні.).

У провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебуває справа № 159/2180/25 щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 4000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.04.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Окрім цього, станом на травень 2025 року відповідачу стало відомо, що позивачем було подано до примусового виконання виконавчий лист №159/6816/14-ц, виданий 19.03.2025. При поданні заяви про відкриття виконавчого провадження з вищезазначеним виконавчим листом, позивач заявила до стягнення аліменти за останні 10 років (максимальний строк стягнення). Згідно першого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відповідачу було нараховано борг у розмірі 319166,29 гривень.

Після надання державному виконавцю всіх наявних квитанцій щодо сплати аліментів (до 2020 року та з 01.12.2024 по даний час) заборгованість була перерахована і згідно нового розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відповідачу було нараховано борг вже у розмірі 188 059,79 гривень. Вказує, що цей борг виник за період коли позивач з дітьми проживала разом з відповідачем і перебували на його утриманні (з 2020 року по січень 2025 року).Відтак, у відповідача ще додатково з`явився вагомий фінансовий тягар.

Крім того, відповідач посилається на те, що він перебуває за кордоном не на непостійній основі, а тому його доходи є нестабільні, також має на утриманні непрацездатну матір, яка хворіє та потребує значних фінансових витрат, має боргові зобов`язання перед третіми особами.

За таких обставин, просить суд позов задовольнити частково, змінити розмір і спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2024, на тверду грошову суму у розмірі 2000 грн.на кожну дитину.

Позивач у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні просила суд позов задовольнити частково з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 15.09.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення і у зв`язку зі складністю справи його ухвалення та проголошення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 11 год. 30 хв. 19.09.2025.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, допитавши свідка та дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2014 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу ) щомісячно, починаючи з 13.11.2014 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Шлюб між сторонами розірвано, що стверджується рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.01.2016 року у справі №159/2/16-ц.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/ суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору вбачається, що ОСОБА_1 за період з жовтня 2024 року по грудень 2024 року отримувала доходи, зокрема від Управління соціальної та ветеранської політики виконавчого комітету Ковельської міської ради отримала за жовтень 2024 року кошти в сумі 26407,20 грн., за листопад 2024 року в сумі 10202,40 грн., за грудень 2024 року в сумі 29702,40 грн., а також від АТ СТ «ТАС (Приватне) за жовтень 2024 року в сумі 10000 грн.

Довідкою виданою Головним Управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області від 25.07.2025 доводиться, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України у Волинській області, як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Згідно довідки Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 19.08.2025 року ОСОБА_1 , як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям отримала дохід за період з січня 2025 року по липень 2025 року у розмірі 50808, 05 грн.

Сторонами визнається та не заперечується та обставина, що на виконанні у Ковельському ВДВС у Ковельському районі Волинської області перебуває виконавче провадження №77680154.

Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, проведеним державним виконавцем Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області Рижко Д.О. станом на 27.05.2025 стверджується, що у відповідача ОСОБА_3 наявна заборгованість зі сплати аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження у розмірі 189453,82 грн. Розмір доходу /середня заробітна плата працівника для цієї місцевості, за останній період, а саме з травня 2022 року по травень 2024 року становить 10969 грн. Розмір аліментів, визначений у виконавчому документів становить 33,33%. Сума аліментів , яка підлягає стягненню становить 3655,97 грн. Сплачено боржником за період з грудня 2024 року по травень 2025 року по 5050 грн. щомісячно.

Згідно із копією розписки від 03.01.2025 відповідач ОСОБА_3 має боргові зобов`язання перед третіми особами в розмірі 4000 доларів США, які зобов`язується повернути до 03.01.2027.

Свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що є кумом сторін. У грудні 2024 року відповідач позичив у нього грошові кошти в сумі 5000 доларів США, які на цей час не повернув. ОСОБА_3 знаходиться за кордоном, щодо доходу відповідача відомостей він не має.

Транспортні засоби марки «Renault Master» д.н. НОМЕР_1 , 2017 року випуску та марки «Прагматек А7-4321» д.н.з. НОМЕР_2 , 2021 року випуску, зареєстровані 06.06.2024 року та 07.06.2024, власником яких є ОСОБА_3 , що стверджується копіями свідоцтв про реєстрацією транспортних засобів.

Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 , вона з 2016 року перебуває на «Д»-обліку в дитячого офтальмолога, з липня 2022 року - у дитячого ортопеда-травматолога з приводу порушення постави.

Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_5 , він 21.09.2024, 19.04.2025 та 30.05.2025 отримав закриті переломи кісток.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, законодавець чітко визначив, по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. По-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що право позивача вимагати зміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже визначення розміру присуджених аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим його здійсненням.

Щодо розміру аліментів, який підлягає зміні, суд звертає увагу на наступні обставини.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Звертаючись до суду із даним позовом, як підставу для зміни (збільшення) розміру аліментів, позивач покликається на недостатність їй того розміру, який було визначено судом в 2014 році, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу ) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку , покликаючись на те, що

перебуває у відпустці по догляду за дитиною до шістьох років, тому не має можливості забезпечити дітям рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку.

Окрім того, в обґрунтування позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів з частки від заробітку (доходу) платника аліментів на тверду грошову суму позивач, зазначала, що відповідач є працездатним, має стабільний дохід, оскільки з 2024 року працює за кордоном, тому його матеріальне становище покращилось.

Відповідач у відзиві на позов визнав обставини, якими позивач обґрунтувала позовні вимоги, однак заперечив позов в частині визначення розміру аліментів, зокрема визнає в твердій грошовій сумі по 2000 грн. на кожну дитину.

Заперечуючи позов в частині стягнення розміру аліментів в твердій грошовій сумі представник відповідача посилається на те, що незважаючи на те, що відповідач перебуває за кордоном, має нестабільні доходи. Окрім цього, вказує на те, що після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, у них з позивачем народилась третя дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має на утриманні непрацездатну матір, яка хворіє та потребує значних фінансових витрат , також він має боргові зобов`язання перед третіми особами.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини та покращенні майнового становища відповідача.

Вирішуючи зміну способу стягнення аліментів з частки на тверду грошову суму, зокрема в частині визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, суд виходить з наступних мотивів.

Сторонами визнається та не заперечується та обставина, що неповнолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд бере до уваги ту обставину, що відповідачем після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, було придбано у 2024 році два транспортних засоби, що свідчить про покращення його майнового становище.

Твердження відповідача про наявність на його утриманні матері непрацездатного віку, не звільняє його від обов`язку щодо утримання дитини на належному рівні .Матеріали справи не містять доказів, які б стверджували про перебування матері на утриманні відповідача.

Окрім цього, суд враховує, що після ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів, у сторін народилась третя дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час в провадженні суду знаходиться справа №159/2180/25 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів її утримання. Вказана обставина, свідчить про зміну у відповідача наявності утриманців.

Однак, суд вважає, що наявність у відповідача на утриманні іншої дитини не свідчить про його скрутне матеріальне становище з огляду на придбання двох транспортних засобів.

Судом враховано, що відповідач є працездатною особою, проживає в країні Євросоюзу, де середня заробітна плата є набагато вища, ніж в Україні, ним не надано будь-яких доказів про те, що він за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обов`язків по утриманню дітей та сплачувати аліменти.

При цьому суд звертає увагу, що в справі відсутні відомості про те, що відповідач має постійне місце роботи, чи отримує постійний стабільний дохід.

В свою чергу, позивач не подала суду доказів на підтвердження наявності у відповідача доходів, які б забезпечували спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному нею у позовній заяві. Не надала доказів про перебування її по догляду за дитиною до шістьох років.

Факт відсутності офіційного працевлаштування позивача, не може слугувати належними та об`єктивними доказами погіршення його матеріального становища, оскільки не наведено доказів того, що таке працевлаштування є неможливим та таким, що не залежить від волі позивача (стан здоров`я, необхідність постійного догляду за відповідною особою, тощо).

Судом враховано, що позивач перебуває на обліку в ГУПФ України у Волинській області, як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Необхідно зазначити, що в силу наведених вище вимог закону, на обох батьків у рівній мірі покладається забезпечення дітей належного утримання до досягнення ним віку вісімнадцяти років.

Таким чином, суд вважає, що з урахуванням потреби дітей та їх стану здоров`я, а також те, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, доцільно буде стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину.

Визначений розмір аліментів на переконання суду дозволить зберегти баланс між потребами дітей та потребами відповідача.

Такий розмір аліментів відповідатиме інтересам та потребам дітей, буде необхідним для вирішення побутових та соціальних потреб, які виникатимуть в процесі їх розвитку.

При цьому, суд зазначає, що відсутні докази, які б в сукупності привели до висновку про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі по 4000 грн. на кожну дитину

Суд звертає увагу, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, у твердій сумі підлягає індексації та не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Крім того, присудження аліментів за рішенням суду не обмежує відповідача у праві надання додаткової матеріальної допомоги на дітей добровільно.

Відтак, з урахуванням наведеного позов підлягає до часткового задоволення.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1211,20 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру і способу стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішеннями Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2014 у справі № 159/6816/14-ц, провадження № 2/159/1583/14, та стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складене 19.09.2025.

Головуючий:В. Є. ГУБАР