Справа № 742/2131/25
Провадження № 2/740/2052/25
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

за участю:

представника позивача адвоката Хобти Ю.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 через представника адвоката Хобта Ю.М. 16.04.2025 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 3200 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16352 грн.

Позов аргументовано тим, що між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та АТ «Київгаз» було укладено Договір добровільного страхування №-10-00 від 01.01.2023, предметом якого були майнові права страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 .

11.01.2024 у м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля «Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 , який перебував у нерухомому стані.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 7461/2653/24 від 09.02.2024, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказану ДТП ПрАТ СК «ВУСО» було визнано страховим випадком і на підставі страхового акта було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у сумі 3886,47 грн.

Відшкодувавши матеріальну шкоду, заподіяну потерпілому відповідачем, ПрАТ СУ «ВУСО» набуло право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми страхового відшкодування.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI», р.н. НОМЕР_2 , була забезпечена договором (полісом) АТ №004664943, ПрАТ «НАСК» з франшизою в розмірі 2500 грн., тому на відповідача покладається обов`язок щодо відшкодування зазначеної суми.

15.04.2024 між ПрАТ СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір №15/04/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує права вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих по договорах страхування. Таким чином, позивач отримав право вимоги відшкодування збитків, в тому числі і до відповідача.

16.04.2025 ФОП ОСОБА_1 звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області із зазначеним позовом.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області 21.04.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

09.07.2025 ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області зазначену справу передано на розгляд до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за територіальною підсудністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2025 головуючим суддею по справі визначено суддю Карпуся І.М.

Ухвалою судді 11.08.2025 прийнято справу до свого провадження, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Хобта Ю.М. уточнив позовні вимоги, зазначивши, що позивач просить стягнути з відповідача 2500 грн. завданих збитків у порядку регресу, що становить розмір франшизи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання шляхом вручення засобами поштового зв`язку судової повістки, згідно із ч. 1 ч. 8 ст.128 ЦПК України.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений, відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та АТ «КИЇВГАЗ» 24.06.2022 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №-10-00, за яким страховик зобов`язувався відшкодувати шкоду заподіяну транспортним засобам, визначеним у Додатку до договору, в тому транспортному засобу «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 (а.с. 15-19).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.02.2024 по справі №761/2653/24 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Згідно з цією постановою, 11 січня 2024 року о 10 год. 35 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи ТЗ «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак НОМЕР_2 , в м. Києві, на вул. Данила Щербаківського, 74, під час зміни напрямку руху (з крайньої правої сторони проїжджої частини) різко повернув ліворуч, не переконавшись, що це буде безпечно внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Renault Master», номерний знак НОМЕР_3 , а після цього з припаркованим автомобілем «Ford Transit», номерний знак НОМЕР_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_2 порушив п. 10.1 ПДР, тобто здійснив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Транспортний засіб «Ford Transit», р.н. НОМЕР_1 , належить ПАТ «Київгаз», що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.21).

Згідно рахунку №БУ-00062 від 28.02.2024 вартість ремонту вказаного автомобіля склала 5386,70 грн.

ПрАТ СК «ВУСО» визнало факт ДТП 11.01.2024 страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 3886,47 грн., що підтверджується страховим актом № 2340986-1 від 05.03.2024 та копією платіжної інструкції від 05.03.2024 №13996 (а.с.24).

Таким чином, відшкодувавши матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем внаслідок ДТП, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI», р.н. НОМЕР_2 , була забезпечена договором (полісом) АТ №004664943 ПАТ НАСК «ОРАНТА» з франшизою в розмірі 2500 грн., то на відповідача законодавством покладається обов`язок щодо відшкодування зазначеної суми франшизи.

15.04.2024 між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги № 15/04/2024, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив (передав), а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до договору, в тому числі і право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у виді виплаченого страхового відшкодування до відповідача ОСОБА_3 .

З метою досудового врегулювання спору 25.04.2024 відповідачу було направлено повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, проте відповідачем в добровільному порядку заборгованість не сплачено.

Відповідно до ст. 92 Закону України "Про страхування" 1909-ІХ страховик за договором страхування зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.

Згідно п. п. 6, 7 ст. 94 Закону України "Про страхування" 1909-ІХ страхові виплати здійснюються у порядку, визначеному страховим продуктом та договором страхування, якщо інше не передбачено законодавством України. Страхова виплата не може перевищувати розмір прямого збитку, заподіяного страхувальнику та/або іншій особі, передбаченій договором страхування. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі якщо страхова сума становить певну частку дійсної вартості застрахованого об`єкта страхування, страхова виплата виплачується у такій самій частці дійсної вартості застрахованого об`єкта страхування, якщо інше не передбачено умовами договору страхування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як зазначено вище відповідач не надав суду у встановленому порядку заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку, - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 в порядку регресу заподіяної шкоди загальною сумою 2500 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Для захисту свого порушеного права позивачем укладено договір про надання правової допомоги № 25-05 від 25.05.2024, додаткова угода № 1501 від 15.01.2025 з адвокатським об`єднанням «АДВОКАТУС», яким було надано правничу допомогу вартістю 16352 грн., що підтверджено платіжною інструкцією від 15.01.2025 (а.с.36-41).

При визначенні розміру судових витрат на правничу допомогу суд враховує, що дана справа розглядалась у спрощеному позовному провадженні, справа є малозначною і не становить особливої складності, тоді як заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу заявлені складають 16352 грн., що не можна вважати співмірним ціні позову, складності справи та виконаних адвокатом робіт, а тому суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 1000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 133, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 , завдані збитки в порядку регресу у розмірі 2500 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн.20 коп., а всього стягнути з нього 4711 (чотири тисячі сімсот одинадцять) грн. 20 коп.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.М. Карпусь