Провадження №2/447/699/25
Справа №447/970/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

25.09.2025 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Бачуна О.І.

при секретарі Данилів О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 19.09.2022року ОСОБА_4 передала ОСОБА_2 у борг грошові кошти у сумі 10000 євро. Строк повернення позики 10 днів. На підтвердження зазначеного, ОСОБА_2 надав письмову розписку, згідно якої останній зобов`язався повернути грошові кошти протягом 10 днів. Крім цього, ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання сплатити в користь позивача 2 % місячних від суми позики. Проте, станом на день подання позовної заяви, відповідач не повернув борг, на звернення позивача про повернення позики не реагує, чим порушив виконання свого зобов`язання, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

З урахуванням вищевказаного, ОСОБА_4 просить суд стягнути з ОСОБА_2 10000 євро заборгованості за договором позики, що еквівалентно 448230грн. та 2% за користування позикою у розмірі 3574,30 євро, що еквівалентно 160206,37грн. та судовий збір в розмірі 6084,36грн.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 24.04.2025 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 09.06.2025року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи проводи у відсутності його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судові засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі, ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19.09.2022року ОСОБА_4 передала ОСОБА_6 у борг грошові кошти у сумі 10000 ( десять тисяч ) євро.

Як вбачається із розписки від 19.09.2022 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 10000 євро, які зобов`язався повернути протягом 10 днів.

Крім цього, ОСОБА_2 зобов`язався за користування позикою в сумі 10000 євро сплачувати в користь ОСОБА_4 два відсотки місячних за період користування позикою.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому порядку, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1662цс17.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладених договорів незалежно від найменування документа, і з огляду на установлені результати робити відповідні правові висновки.

У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Позичальник взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконує, а тому заборгованість має бути стягнута з нього в судовому порядку з метою захисту порушеного права позивача.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки станом на день розгляду даної справи борг за договором позики від 19.09.2022 відповідач позивачці не повернув, тому сума боргу підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Звернення позивачки до суду відбулося в межах строку позовної давності.

Згідно ст.ст. 625, 1050 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Як вбачається до розписки, ОСОБА_2 взяв у борг грошові кошти в сумі 10000євро під 2% місячних.

Велика Палата Верховного Суду у постанові надала тлумачення юридичній природі процентів за договором кредиту (позики) та роз`яснила наступне.

Проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку, на який надано кредит (позику). Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Порядок виплати цих процентів врегульований частиною 2 статті 625 ЦК України, у зв`язку з чим вони можуть бути нараховані та стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Як зазначив Верховний Суд у згаданій постанові, після закінчення строку дії кредитного договору, тобто строку, на який надавався кредит (позика), або у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування кредитором процентів на суму невиконаного (простроченого) грошового зобов`язання має юридичну природу відповідальності, що передбачена статтею 625 ЦК України.

Приписами ч.1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який не був оспорений відповідачем, заборгованість за розпискою від 19.09.2022року становить 10000 євро, що еквівалентно 448230 ( чотириста сорок вісім тисяч двісті тридцять) гривень та два проценти за договором позики від 19 вересня 2022року в розмірі 3574,20 євро, що еквівалентно 160206 ( сто шістдесят тисяч двісті шість) гривень 37 копійок.

Відповідно до повідомлення Національного банку України станом на 27.03.2025року встановлено офіційний курс гривні до євро 1 євро- 44,8230грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 6084,36гривень

Керуючись ст. ст.141,258-259,263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 заборгованість за договором позики від 19 вересня 2022року у розмірі 10000 євро, що еквівалентно 448230 ( чотириста сорок вісім тисяч двісті тридцять) гривень та проценти за договором позики від 19 вересня 2022року в розмірі 3574,20 євро, що еквівалентно 160206 ( сто шістдесят тисяч двісті шість) гривень 37 копійок.

Стягнутиз ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 6084,36 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення суду виготовлено 25.09.2025року.

Суддя Бачун О. І.