465/8239/25
2-з/465/112/25
У Х В А Л А

Іменем України

23.09.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Венгринюк О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про припинення стягнення аліментів.

Позивачем також подано до суду заяву про забезпечення позову. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.01.2024 року шлюб між сторонами розірвано.

22.11.2023 року Залізничний районний суд м. Львова видав судовий наказ про стягнення із позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 16.11.2023 року.

На виконанні Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові перебуває виконавче провадження ВП № 73582903 з примусового виконання судового наказу № 462/8945/23, виданого Залізничним районним судом м. Львова від 22.11.2023 року.

Аліменти позивач сплачував кожного місяця. Але фактично з червня 2025 року діти почали проживати з позивачем та перебувають на його повному матеріальному утриманні та вихованні. Позивач турбується вихованням дітей, забезпечує всі необхідні умови для їх нормального розвитку, матеріально забезпечує.

Як стверджує позивач, ОСОБА_2 наразі перебуває під вартою в Львівському слідчому ізоляторі. Їй висунуто підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 КК України. Водночас позивач створив нову сім`ю. Проживає у м. Києві, що підтверджується актом від 14.08.2025 року, який нотаріально посвідчений. Позивач вважає, що в інтересах дітей буде проживання саме з ним, оскільки він має постійну роботу, стабільний дохід, у повному обсязі створив всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку синів, для задоволення гармонійного розвитку їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Просить забезпечити позов шляхом зупинення примусового стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проводиться в рамках виконавчого провадження № 73582903 на підставі судового наказу Залізничного районного суду м. Львова, до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Відповідно до положень ч.1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Постанови від 22.12.2006 року №9) заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалась, у зв`язку із чим фіксація судового засідання не здійснювалась у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.01.2024 року у справі №462/8943/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

22.11.2023 року у справі №462/8945/23 Залізничним районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів.

Як зазначає позивач, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 перебуває у слідчому ізоляторі, неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають з ним та перебувають на його утриманні, що і слугує підставою для звернення до суду із позовом та заявою про забезпечення позову.

Водночас суд звертає увагу на те, що позивачем у поданій заяві про забезпечення позову не наведені доводи про існування обставин, які можуть бути підставою для забезпечення такого позову, зокрема, доводи про те, чому без забезпечення позову буде неможливо виконати рішення про припинення сплати аліментів у разі задоволення позову.

Так, позивач не навів обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання за судовим рішенням про стягнення аліментів, які є періодичними платежами, що стягуються на утримання неповнолітніх дітей, утруднить або може призвести до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Інформація про те, що судове рішення про стягнення аліментів оскаржується позивачем, в матеріалах справи відсутня.

Разом з цим, у разі задоволення позову про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів має бути припинено від дня набрання чинності рішенням суду, а не від дня пред`явлення позову. Тому суд вважає помилковими посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Крім того, у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

У даному випадку судовий наказ Залізничного районного суду м. Львова від 22.11.2023 року у справі №462/8945/23 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей набрав законної сили, не скасований, виконується в примусовому порядку через органи виконавчої служби. А тому, зупинення виконання такого судового наказу становитиме невиправдане втручання у виконавче провадження, що здійснюється, до вирішення наявного спору по суті.

При цьому, відповідно до вимог ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Суд вважає, що мотиви заяви ОСОБА_1 не дають підстави вирішити питання зупинення примусового стягнення аліментів на підставі судового наказу, оскільки така вимога щодо забезпечення позову, за своєю суттю, відповідає суті позовних вимог і може трактуватися як вирішення спору по суті до фактичного розгляду позовної заяви.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заяви про забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що відсутня реальна загроза невиконання судового рішення у випадку прийняття його на користь позивача, тому заявлені вимоги про забезпечення позову задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала складена і проголошена 23.09.2025 року.

Суддя Величко О.В.