П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Київ

Справа № 522/12621/24-Е

Провадження: № 22-ц/824/11470/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Букіної О. М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування, трьох відсотків, пені та моральної шкоди,

у с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.03.2024 року за адресою: м. Одеса, вул. Польська, 18, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «KIA K5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Honda Shuttle», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Транспортний засіб «KIA K5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить позивачці на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на праві приватної власності.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Honda Shuttle», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за полісом № 218521314.

02.05.2024 року представником позивача від ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» отримано звіт № 64864 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного на замовлення страховика, на підставі якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 59 422,26 грн.

Позивач вважає, що сума страхового відшкодування була визначена та сплачена одноосібно ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» без погодження з нею, з власницею майна. Вважає зазначену суму відшкодування заниженою та такою, що не покриває всіх витрат.

Відповідно до висновку експерта № 0304Д/24 транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу «KIA K5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 17.04.2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «KIA K5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 130 661,78 грн.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на її користь суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 69 739,52 грн, а також 3 % річних за користування коштами в розмірі 106,06 грн, пеню в розмірі 1 387,17 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000 грн та сплачений нею судовий збір.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що суд першої інстанції без належної правової оцінки поклав у основу рішення звіт № 64864, підготовлений суб`єктом оціночної діяльності на замовлення ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», який складено з істотними порушеннями. Після ухвалення оскаржуваного рішення суду позивачем було ініційовано професійну рецензію на звіт № 64864, яку не було можливо надати раніше з об`єктивних причин. Вказувала, що позивачка не заявляла вимоги про компенсацію вартості відновлювального ремонту, предметом позову є чітко визначена сума матеріального збитку у розмірі 130 661,78 грн, яка була визначена у висновку № 0304Д/24. Судом першої інстанції не враховано, що моральна шкода може підлягати відшкодуванню і поза межами спеціального закону, зокрема, на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Також стверджувала, що страховиком було порушено строки для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 02 червня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Мамедова І. Р. в інтересах ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» заперечувала проти апеляційної скарги та зазначила, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу рішення при визначенні розміру майнової шкоди звіт про оцінку вартості матеріального збитку № 64864 від 23.04.2024 року. Вважає, що жодних доказів щодо неможливості подати рецензію на копію звіту про визначення вартості матеріального збитку, виконаного оцінювачем ОСОБА_2 , від 30.04.2025 року до суду першої інстанції позивачем не додано, а тому відсутні підстави для прийняття цього доказу апеляційним судом. Вказувала, що ухвала про відкриття провадження у справі надійшла страховику до кабінету у підсистемі «Електронний суд» 15.10.2024 року, а відзив направлений суду та позивачу 30.10.2024 року, отже страховиком не порушено процесуальних строків для подання відзиву. Також вважає, що позивачем не доведено заподіяння шкоди її здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що має бути передумовою для виплати страховою компанією моральної шкоди.

За правилом ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України та ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22.03.2024 року за адресою: м. Одеса, вул. Польська, 18, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «KIA K5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Honda Shuttle», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Транспортний засіб «KIA K5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на праві приватної власності.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 22 квітня 2024 року ОСОБА_3 , власника автомобіля марки «Honda Shuttle», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Honda Shuttle», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за полісом № 218521314. Ліміт відповідальності за полісом складає 160 000 грн.

ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

02.05.2024 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 59 422,26 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 21534411 від 02.05.2024 року.

Позивач вважає зазначену суму відшкодування заниженою та такою, що не покриває всіх витрат, посилається на висновок експерта № 0304Д/24 транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу «KIA K5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 17.04.2024 року, де вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «KIA K5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 130 661,78 грн та вважає саме його доказом розміру завданої шкоди.

Крім того, до апеляційної скарги надано нові докази, а саме копію рецензії Всеукраїнської громадської організації «Союз експертів України» від 30.04.2025 року на звіт № 64864 від 23.04.2024 року.

Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Позивачем не було доведено неможливості надання доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, не заявлено клопотання про поновлення строку для подання цих доказів, таким чином, апеляційний суд не може врахувати нові докази як докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» доведено правомірність прийнятого рішення про виплату позивачці страхового відшкодування у розмірі 59 422,26 грн на підставі звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 64864 від 23.04.2024 року, здійснений суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 , який відповідає вимогам закону, що регулюють порядок виплати страхового відшкодування. Доказів на підтвердження завданої шкоди здоров`ю позивачем не надано.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

У п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положенням п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до вимог п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Отже, законом покладено обов`язок саме на страховика встановлювати причини та обставини настання страхового випадку та оцінити розмір збитків. Даний обов`язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обсяг завданих транспортному засобу пошкоджень власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Як встановлено судом, що 05.04.2024 року був здійснений огляд пошкодженого транспортного засобу представником ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» суб`єктом оціночної діяльності. Для визначення вартості матеріального збитку страховик звернувся до суб`єкта оціночної діяльності, який володіє спеціальними знаннями. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 64864 від 23.04.2024 року вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту з коефіцієнтом фізичного зносу 0,61) завданого автомобілю марки «KIA K5», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 70 270,80 грн (з ПДВ) та 60 922,26 грн (без ПДВ).

Заперечення щодо неправомірних дій аварійного комісара чи представника страховика під час огляду автомобіля в матеріалах справи відсутні.

Вирішуючи питання про розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» розраховувало його наступним чином: 70 270,80 грн (вартість відновлювального ремонту з коефіцієнтом фізичного зносу з урахуванням ПДВ) - 9 348,54 грн (ПДВ на запчастини, що підлягали заміні) - 1 500 грн (франшиза за полісом № 218521314) = 59 422,26 грн.

Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 59 422,26 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 21534411 від 02.05.2024 року, яке хоча і не перевищує ліміту відповідальності, проте визначене відповідно до зазначеного Закону та умов договору страхування.

Судом першої інстанції наголошувалось на тому, що страховик виплачує потерпілій особі не вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а страхове відшкодування, яке визначається відповідно до п. 1 ст. 22, ст. 29, ст. 36 Закону України ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На момент здійснення страхової виплати ОСОБА_1 не надавала страховику ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» документи на підтвердження факту виконання відновлювального ремонту автомобіля, оплати його вартості та понесених позивачкою у зв`язку з цим витрат.

Позивачка не скористалася своїм правом та не заявляла під час судового розгляду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, а отже не довела у належний спосіб, що розмір страхового відшкодування визначений страховою компанією неправильно. Доказів проведення фактичного ремонту пошкодженого автомобіля до суду позивачкою також не було подано.

Аналізуючи вказані вище положення закону, встановлені судом обставини та надані на їх підтвердження докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зобов`язання за полісом № 218521314 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виконано відповідно до вимог законодавства України та у повному обсязі, а тому підстави для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на її користь страхового відшкодування в розмірі 69 739,52 грн відсутні.

Крім того, відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Тобто, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування позивачці шкоди, завданої внаслідок пошкодження її автомобіля, вона має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи в межах суми, що становить різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.

Вказані висновки судів першої та апеляційної інстанції узгоджуються в правовими висновками, що містяться в постановах Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 398/1808/15-ц, від 11.09.2019 року по справі № 161/14532/16-ц, від 11.09.2019 року по справі № 570/5521/16-ц, від 13.11.2019 року по справі № 520/8867/15-ц, від 20.11.2019 року по справі № 295/6973/16-ц, від 01.04.2020 року по справі № 686/24003/18.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Пунктом 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Отже позивач має довести вину страховика у прострочці виплати страхового відшкодування. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України), а також пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика.

Позивачка не надала доказів того, що з вини відповідача була здійснена затримка виплаті їй страхового відшкодування, так як заява про виплату страхового відшкодування подана нею 25.03.2024 року, а остання виплата страхового відшкодування була здійснена відповідачем 02.05.2024 року, тобто в межах 90 денного терміну, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки пені та 3% річних.

Також судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4).

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачкою не доведено факту невиплати їй відповідачем страхового відшкодування в повному обсязі, а тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні позову в цій частині. Доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура