РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/2480/25

провадження у справі № 2/0285/1327/25

25 вересня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючої судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

сторони у справі:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (надалі ТОВ "Споживчий центр" ), представник позивача Логош Т.В.,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ТОВ "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

установив :

12.05.2025 представник ТОВ "Споживчий центр" звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за Кредитним договором № 12.06.2024-100000340 від 12.06.2024 у розмірі 24 066,21 грн та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 12.06.2024 між ТОВ "Споживчий центр" ( кредитодавець) та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 12.06.2024-100000340. Відповідно до умов Договору ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачу кредит у розмірі 12 000,00 грн, строком на 210 днів з денною процентною ставкою у розмірі 0,88% за 1 день користування кредитом ( 22 226,06/12000)/210*100%. Неустойка 120 грн нараховується за кожен день невиконання зобов`язання.

У зв`язку з неповним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 24 066,21 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9 673,87 грн, заборгованості за процентами у розмірі 10 432,34 грн та неустойки 3 960,00 грн. Оскільки відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем, що порушує права останнього, представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

19.05.2025 прийнято до розгляду судом даний позов, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у змісті позовної заяви просив справу розглядати у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 22.09.2025 відповідач надіслав письмову заяву, в якій просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, а у разі відмови у закритті провадження відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування такої заяви вказав, що є діючим військовослужбовцем, а тому відносно нього діє обмеження на рахування відсотків, штрафів і пені. Також вказав, що на виконання кредитного зобов`язання ним було сплачено у загальному 19 200,32, що перевищує тіло кредиту, тому зобов`язання ним виконано повністю, заборгованість відсутня, а предмет спору відпав.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася.

Дослідивши позовні вимоги та докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Електронний кредитний договір, частиною якого є дана Пропозиція укладається у порядку, передбаченому Законом України Про електронну комерцію.

Електронний кредитний договір складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), Заявки та Відповіді позичальника про прийняття Пропозиції.

Згідно Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, платності і поворотності. Відповідно до умов сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту фіксований кредит; строк, на який надається кредит - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

12.06.2024 позичальник ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписав заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився, та відповідь позичальника про прийняття пропозиції ( акцепт).

Згідно змісту вказаної Заявки: кредитор ТОВ «Споживчий центр»; позичальник ОСОБА_1 ; сума кредиту 12 000 гривень 00 коп; строк кредиту 210 днів з дати надання; денна процентна ставка у розмірі 0,88 % ; неустойка - 120,00 грн за кожен день невиконання зобов`язання; дата повернення кредиту 07.01.2025; реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів за даним та наступним договорами № 4441-11ХХ-ХХХХ-4466.

Матеріали справи містять квитанцію про перерахування грошових коштів за договором кредиту № 12.06.2024-100000340 у сумі 12 000,00 грн на платіжну картку клієнта за № НОМЕР_1 .

Відповідно довідки - розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № № 12.06.2024-1 100000340 заборгованість відповідача за даним кредитним договором складає разом 24 066,21 грн, з яких : 9 673,87 грн основний борг; 10 432,34 грн проценти; 3 960 грн неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 12.06.2024 по 07.01.2025.

При цьому відповідачем фактично визнається факт укладання такого кредитного договору та видачі кредитних коштів в сумі 12 000,00 грн.

Позивач вказує, а відповідач не заперечує, що відбувалося часткова сплата останнім кредитних коштів по вищевказаному кредитному договорі.

Так позивач у змісті позовної заяви вказав, що відповідачем було частково сплачено кредитні платежі : на суму 5 824,36 від 17.07.2024, на суму 5 704,36 від 20.08.2024, на суму 7 624,36 від 10.10.2024, всього 19 171,08 грн.

Відповідач у свою чергу вказав, що ним було сплачено кредитні кошти : 17.07.2024 5 844,82 грн, 20.08.2024 5 704,36, 10.10.2024 7 651,14, всього 19 200,32 грн, про що надав відповідні платіжні документи.

Вирішуючи даний спір, суд керується наступним.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Відповідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

За ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За вимогами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Відповідно до п. 5 ч. 3 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Відповідно до частин першої - третьої статті 2 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру ( постанова від 23 жовтня 2024 року у справі № 753/25081/21 провадження № 61-8693св24 Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ).

Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Кредитний договір № 12.06.2024-100000340 від 12.06.2024 укладений між позивачем та відповідачем в електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договору як то розмір кредиту, суму відсотків, неустойки, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо.

У сукупності наданих доказів, позивачем доведено факт перерахування ним на рахунок відповідача грошових коштів у розмірі 12 000,00 грн, проти чого відповідач не заперечує.

Також позивач вказав, а відповідач не заперечив, факт сплати частини кредитних платежів у загальному розмірі 19 171,08 грн ( 19 200,32 грн).

Разом з тим позивач посилається на те, що відповідачем не виконано повністю умови кредитування, зокрема не сплачено решта кредитних платежів, про що надав відповідну довідку розрахунок.

Аналізуючи встановлені обставини, суд констатує про відсутність у матеріалах справи належним та достатніх доказів наявності заборгованості по кредитному договорі у сумі, заявленій позивачем.

Наявна у справі довідка - розрахунок не містить детального та розгорнутого розрахунку заборгованості по кожному кредитному платежу ( тіла кредиту, процентів, неустойки ), що позбавляє суд дійти висновку про правомірність нарахованих сум, а також встановити на погашення якої заборгованості сплачувалися кошти відповідачем.

Як вбачається з умов кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача становить 34 226,06 грн (тіло+ проценти+ комісія, без врахування неустойки). Відповідачем сплачено кредитних платежів на суму 19 171,08 грн ( 19 200,32 грн). При цьому позивач визначає розмір заборгованості без неустойки 20 106,21 грн ( тіло + проценти), що в сумі з уже сплаченими кредитними платежами перевищує погоджену орієнтовну загальна вартість кредиту для споживача ( 34 226,06 грн ). Таким чином суд оцінює критично наявний справі розрахунок заборгованості.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір, що позбавляє суд можливості встановити відповідність нарахування умовам договору.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Вирішуючи клопотання відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, суд відмовляє у його задоволенні на підставі наступного.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Розом з тим судом встановлено, що на момент розгляду справи відсутні підстави вважати, що заборгованість відповідачем погашена у повному обсязі.

Крім того відповідачем не доведено, що у період укладення та дії кредитного договору він був військовослужбовцем, на якого поширювалася дія ст. 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, за якою проценти та інші штрафні санкції не нараховуються.

У силу приписів ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційний розгляд справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін :

- позивач - ТОВ "Споживчий центр" (, місцезнаходження - м. Київ, вул.Саксаганського, 133-А);

- відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ).

Дата складення повного судового рішення 29.09.2025.

Суддя А.В.Михайловська