Справа № 159/2180/25
Провадження № 2/159/1014/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Губара В.Є.,

за участю:

секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідач є батьком дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу ) щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні.Витрати, пов`язані з утриманням та забезпеченням нормальних умов для розвитку дитини є значними і вона неспроможна самотужки забезпечувати її матеріально потреби. Відповідач є працездатним, а відтак спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини сторін. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі 4000 гривень на дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і продовжуючи до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 15.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

29.05.2025 представником відповідача ОСОБА_2 подано до суду відзив на позов з якого вбачається, що позов відповідач визнає частково, зокрема визнає суму стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн. Заперечуючи проти позову, посилається на те, що має на утриманні непрацездатну матір, яка хворіє, має нестабільні доходи, а також те, що сплачує аліменти на двох інших неповнолітніх дітей.

У судовому засіданні 15.09.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення і у зв`язку зі складністю справи його ухвалення та проголошення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 11 год. 30 хв. 19.09.2025.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідка та дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Позивач у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні просила суд позов задовольнити частково з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу ) щомісячно, починаючи з 13.11.2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Шлюб між сторонами розірвано, що стверджується рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.01.2016 року у справі №159/2-16-ц.

Свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що є кумом сторін. У грудні 2024 року відповідач позичив у нього грошові кошти в сумі 5000 доларів США, які на цей час не повернув. ОСОБА_3 знаходиться за кордоном, щодо доходу відповідача відомостей він не має.

Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того чи перебувають вони в шлюбі.

За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Визначаючи розмір аліментів позивачем взято до уваги витрати, необхідні для забезпечення дитини продуктами харчування, одягом, забезпечення інших витрат.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не подала суду доказів на підтвердження наявності у відповідача доходів, які б забезпечували спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному нею у позовній заяві.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 06 років з 01 січня 2025 року становить 2563 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2025 року - 3196 гривень.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому отримання аліментів в більшому розмірі ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку не заборонено законом та буде відповідатиме якнайкращому інтересу дітей.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Твердження відповідача про наявність на його утриманні матері непрацездатного віку, не звільняє його від обов`язку щодо утримання дитини на належному рівні .Матеріали справи не містять доказів, які б стверджували про перебування матері на утриманні відповідача.

Крім цього, доводи відповідача про те, що він сплачує аліменти на утримання на інших двох неповнолітніх дітей, не впливають на першочерговий висновок суду про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини .

Відповідач не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 та спростовують встановлені судом фактичні обставини.

У ході судового розгляду встановлено, що відповідач є працездатного віку, має певні доходи, а також враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, визначений розмір аліментів в сумі 2500 грн. на дитину щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Відтак, з огляду на докази, надані сторонами на обґрунтування позовних вимог, враховуючи розмір загального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також враховуючи обов`язок обох батьків утримувати малолітню дитину та вимоги ст. 184, 182 СК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1211,20 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 354, 430 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складене 19.09.2025.

Головуючий:В. Є. ГУБАР