Справа № 138/1642/25
Провадження №:2/138/890/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі головуючого судді Київської Т.Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчатись,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач досяг повноліття і з 25.07.2023 є курсантом ІІ курсу факультету бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. Строк навчання до 2027 року. На даний час позивачу фінансово допомагає мати, але цих коштів не вистачає, оскільки вона потребує кошти на купівлю продуктів харчування, одягу, підручників тощо. Добровільна допомога відповідача вкрай мала та не достатня для забезпечення потреб їх спільного сина.

Враховуючи зазначені обставини, позивач просить суд прийняти рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі частини від всіх видів його заробітку щомісячно і до дати закінчення ним навчання або до досягнення ним 23 річного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.06.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

28.07.2025 до суду надійшов відзив на позов, який мотивований тим, зокрема, що суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з навчанням сина та його потребами у матеріальній допомозі в зв`язку з навчанням. Також не надано доказів можливості відповідача надавати матеріальну допомогу. Крім того, ОСОБА_3 під час свого навчання забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах. Зважаючи на те, що син перебуває на повному державному забезпеченні, позивачем не доведену ту обставину, що він потребує матеріальної допомоги. Відповідач у свою чергу надає добровільну допомогу як сину, так і доньці сторін. Стягнення з відповідача на користь позивача частки від його заробітку та те, що з відповідач також стягуються аліменти на утримання спільної доньки сторін, у тому ж самому розмірі, призведе до того, що на власне утримання відповідача залишиться лише частки від його доходу, що на думку відповідача, є несправедливим та суперечить принципу розумності. Зважаючи на викладені обставини, у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

Крім того, відповідач у своєму позові просив поновити йому строк для на подання відзиву, оскільки фактично отримав копію ухвали суду від 25.06.2025 та позовної заяви разом з додатками лише 23.07.2025. Так, відповідач є військовослужбовцем та у період з 04.06.2025 по 02.08.2025 перебував у відрядженні. 22.07.2025 відповідач вибув із відрядження та 23.07.2025 повернувся додому де і виявив ухвалу суду від 25.06.2025 та копію позовної заяви разом з додатками. На підтвердження зазначених обставин надав суду копії наказ про відрядження, наказ про вибуття з відрядження, квитанції про оплату товарів за місцем відбуття у відрядження. Зважаючи на викладені відповідачем у відзиві на позов обставини, суд дійшов висновку про можливість прийняття відзиву на позов.

Головуюча суддя Київська Т.Б. перебувала у щорічній відпустці у період з 18.08.2025 по 26.09.2025, включно, на підставі наказів №135-136, 148 по Могилів-Подільському міськрайонному суду Вінницької області від 01.08.2025 та 15.08.2025.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, враховуючи таке.

Встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до довідки Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №311 від 18.02.2025 ОСОБА_3 перебуває на військовій службі (навчанні) та є курсантом 2-го курсу факультету бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармі, грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах. Зарахований наказом від 25.07.2023 №21-КС. Термін навчання чотири роки, до червня 2027 року. Форма навчання денна (а.с.6).

Згідно довідки голови квартального комітету №3 від 03.06.2025 ОСОБА_1 проживає разом зі своїм сином ОСОБА_3 , який знаходиться на її утриманні (а.с.7).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) тан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Як роз`яснено в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20(провадження №61-17937св21) Верховний Суд вказав, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що у зв`язку з навчанням повнолітній син сторін у справі потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати батьки, в тому числі і відповідач. При цьому незалежно від форми навчання.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами потребу у матеріальній допомозі синові, а також зазначав, що з нього вже стягуються аліменти у розмірі частки від його доходу на утриманні повнолітньої доньки сторін, на підтвердження чого надав до суду копію рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.04.2024 (виготовленого з ЄДРСР) відповідно до якого з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання їхньої спільної доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача починаючи з 05.12.2023 по 30.06.2026 включено, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років і до закінчення нею навчання. Ту обставину, що рішення набрало законної сили сторони не заперечували.

Так, про потребу повнолітнього спільного сина сторін у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням судом зазначено вище. Крім того, щодо можливості відповідача надавати допомогу то суд зважає на те, що відповідач є працездатною особою, відомостей про наявність інших утриманців, окрім спільних дітей сторін, суду надано не було, а також, як зазначив сам відповідач, він є військовослужбовцем, а тому суд дійшов висновку про наявність у відповідача доходу.

Враховуючи вказані вище обставини, зокрема те, що син сторін досяг повноліття та продовжує навчання, до червня 2027 року, та те, що Сімейним кодексом України передбачено солідарний обов`язок батьків на утримання дитини, яка продовжує навчання, а також те, що на утриманні відповідача є ще повнолітня донька сторін і те, що син сторін, за місцем свого навчання, забезпечений харчуванням та одягом, проживає у казармі і отримує грошове забезпечення, суд вважає, що часткове задоволення позовних вимог, у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача буде справедливим та відповідатиме критерієм розумності.

При цьому, на своє власне утримання у відповідача залишається 58,33% від усіх видів його доходу. Прохання відповідача відмовити у задоволенні позовних вимог повністю суперечить не лише закону, а й моральним засадам суспільства, порушує найвищі інтереси дитини.

За загальним правилом, встановленим ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов пред`явлено 19.06.2025.

Зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, дані витрати, згідно ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави. При цьому, враховуючи те, що судом фактично задоволено 66,67% заявлених позовних вимог, то з відповідача слід стягнути 807,51 грн., а решту судових витрат компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому КМУ.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.182,191,198-201 СК України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 279, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 19.06.2025 і до закінчення ОСОБА_3 навчання чи до досягнення ним двадцяти трьохрічного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 807 гривень 51 копійку на користь Державної судової адміністрації України.

Решту судових витрат у виді судового збору у розмірі 403 гривень 69 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрація: АДРЕСА_2 .

Суддя: Т.Б.Київська