Справа № 359/3220/25
Номер провадження 2/373/843/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 вересня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого ? судді Керекези Я.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» в особі представника Матухна С.П. 21.03.2025 звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики № 72877737 від 06.10.2022 в загальному розмірі 30 000,00 грн, з яких: 7 500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 22 500,00 грн заборгованість за відсотками. Крім того, просить стягнути із відповідачки на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 3 028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 06.10.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 72877737 в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, який підписано відповідачкою електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами Договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений договором строк (строк позики) у безготівковій формі шляхом перерахування коштів позики на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики за весь час користування коштами.

На виконання свого обов`язку за договором позикодавець 06.10.2022 перерахував на вказаний позичальником банківський рахунок (за номером картки) грошову позику в сумі 7500,00 грн.

У свою чергу відповідачка у встановлений договором строк суму позики не повернула та не сплатила проценти за час користування коштами позикодавця, внаслідок чого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» склав розрахунок боргу, згідно якого загальний борг позичальника ОСОБА_1 склав 30 000,00 грн.

05.01.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Сіроко Фінанс» було укладено Договір факторингу № 031-050123, на виконання умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив ТОВ «Сіроко Фінанс», зазначені в Реєстрі прав вимоги. Згідно Реєстру прав вимоги № 01/03/23 від 01.03.2023 клієнт відступив фактору (позивачу) у тому числі право вимоги за договором позики № 72877737 від 06.10.2022 до боржника ОСОБА_1 на суму заборгованості 30 000,00 грн, з яких 7 500,00 грн неповернута позика; 22 500,00 грн нараховані та несплачені проценти.

Спроби врегулювати боргові відносини із боржником в добровільному порядку виявилися безрезультатними. Тому позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2025 цивільну справу передано на розгляд за підсудністю Переяславському міськрайонного суду Київської області.

До Переяславського міськрайонного суду Київської області матеріали справи надійшли 15.05.2025.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2025 визначено головуючого суддю ОСОБА_2 .

Ухвалою від 21.05.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 у відставку відповідно до повторного автоматизованого розподілу справи визначено головуючу суддю Керекезу Я.І.

Ухвалою від 18.07.2025 справу прийнято до провадження суддею Керекезою Я.І. Постановлено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалу суду двічі направлено відповідачці за зареєстрованою адресою місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Проте, рекомендовані листи повернулись на адресу суду без вручення відповідачці з відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Ухвалою від 20.08.2025 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Постановлено повідомити відповідачку про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

25.08.2025 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 25.08.2025 судом постановлено судові засідання проводити в режимі відеоконференції.

08.09.2025 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи було відкладено до 23.09.2025.

23.09.2025 представник позивача повторно не з`явився в судове засідання в режимі відеоконференції. Про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Матеріали справи містять клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, в якому він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. На підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідачка з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи.

За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованими є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно зі статтями 76-69 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви додано договір позики № 72877737 укладений 06.10.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 . Відповідно до умов договору Товариство надало відповідачці кредит в розмірі 7 500,00 грн строком на 30 днів з процентною ставкою 2,5 % в день. Дата повернення позики 05.11.2022. За умовами договору знижена процентна ставка в день становить 1,00 %, орієнтовна загальна вартість позики 9 750,00 грн.

За умовами Договору (п. 1) кредит надається позичальнику на погоджений строк шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю проценти від суми позики.

Відповідно до п. 20 договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та підписано електронним підписом позичальника, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Також додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, якою погоджено нарахування і сплату процентів за користування позикою та загальну вартість кредиту, який є невід`ємною частиною договору.

За змістом довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000004688/ТНПП від 19.12.2024 на підставі договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між ТОВ «ФК «Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», прийняло до виконання від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершило платіжну операцію: 06.10.2022 на суму 7 500,00 грн, отримувач: Сафарова Олена ЕПЗ номер НОМЕР_1 .

Позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» складено розрахунок заборгованості за договором позики № 72877737 від 06.10.2022 у відношенні позичальника ОСОБА_1 . Згідно цього розрахунку 06.10.2022 відповідачці надано позику в сумі 7 500,00 грн. Зазначено ставки відсотків, що передбачені умовами договору: 1,00 % знижена процентна ставка; 2,50 % базова процентна ставка. У підсумковому значенні розрахунку заборгованості вказано загальну заборгованість за кредитом станом на 01.03.2023 у розмірі 30 000,00 грн, з яких 7 500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 22 500,00 грн заборгованість за відсотками, що нараховані за період з 06.10.2022 по 03.02.2023.

05.01.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Сіроко Фінанс» (фактор) було укладено Договір факторингу № 031-050123, за умовами якого (п. 1.1) Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.

Відповідно до п. 2.1.3 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав вимог є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги.

Протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня переходу права вимоги, клієнт зобов`язаний передати фактору документи щодо кожного боржника, вказаного в реєстрі, в електронному вигляді в погоджений сторонами спосіб. Факт прийому-передачі документів фіксується сторонами шляхом підписання Акту прийому-передачі документів за формою, погодженою сторонами у відповідному додатку до цього договору, що врегульовано п. 2.2 договору факторингу.

Загальна сума права вимоги, що відступається за відповідним Реєстром та ціна придбання (фінансування) визначаються окремо для кожного реєстру і вказуються в таких реєстрах, що визначено п. 4.1 Договору факторингу.

Відповідно до вимог п. 4.2, 4.3 Договору факторингу, фактор сплачує клієнту 100% Ціни придбання, протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дати підписання відповідного реєстру, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта. У свою чергу, за передачу фактором грошових коштів у вигляді ціни придбання, клієнт сплачує фактору плату в розмірі 100,00 грн, протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дати підписання відповідного Реєстру, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок фактора.

Датою виконання фактором грошового зобов`язання є дата зарахування ціни придбання за відповідним реєстром на рахунок клієнта відповідно до п. 4.5 договору.

Згідно долученого до позову Витягу з Реєстру прав вимоги № 01/03/23 від 01.03.2023, що відступаються клієнтом факторові відповідно до Договору факторингу № 031-050123 від 05.01.2023, під № 698 значиться ОСОБА_1 , її заборгованість за Договором позики № 72877737 від 06.10.2022 складає 30 000,00 грн, з яких: 7 500,00 грн заборгованість за тілом (позикою); 22 500,00 грн заборгованість за процентами.

Дослідивши надані представником позивача докази, судом встановлено, що між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування».

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6, п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.

За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до законну має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК).

За правилами ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим законом. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно.

До нового кредитора переходять передбачені цим законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (ч. 3 ст. 18 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Письмовими доказами доведено, що 06.10.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства було укладено електронний Договір позики № 72877737. Договір позики містить такі основні (істотні) умови: сума позики 7 500,00 грн; строк позики 30 днів; дата повернення позики (останній день) 05.11.2022. У таблиці, що міститься у п. 2 Договору наведений розрахунок вартості позики за програмою лояльності, яка застосована до позичальника за зниженою процентною ставкою 1,00 % в день, згідно Програми лояльності, вартість позики для позичальника становитиме 9 750,00 грн, з яких 7 500,00 грн сума кредиту; 2 250,00 грн проценти за користування коштами позики.

Надання кредиту відповідачці ОСОБА_1 здійснено в безготівковій формі шляхом переказу коштів на картку позичальника, яку вона зазначила при укладанні кредитного договору, що підтверджено довідкою платіжного провайдера ТОВ «ФК «Фінекспрес».

Отже, зазначений вище Договір позики є укладеним на умовах, що зазначені у Договорі.

Проте, представником позивача не долучено належні та допустимі докази, що підтверджують набуття у відповідності до вимог закону товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» статусу нового кредитора та отримання права грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 за договором позики № 72877737 від 06.10.2022.

Позивач ТОВ «Сіроко Фінанс», обґрунтовуючи наявність у нього порушеного права, як підставу для звернення з позовом до суду, в позовній заяві фактично вказує, що він на підставі, укладеного з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договору факторингу від 05.01.2023, є правонаступником первісного кредитора у правах вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 72877737 від 06.10.2022.

На підтвердження факту переходу від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс» прав вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачкою, позивачем надано витяг з реєстру прав вимог 01/03/23 від 01.03.2023. Даний реєстр не засвідчений підписами та не скріплений печатками сторін договору факторингу.

Також суду не надано доказів (платіжного доручення, квитанції тощо) на підтвердження виконання Фактором ТОВ «Сіроко Фінанс» умов Договору факторингу в частині сплати клієнту 100% Ціни придбання прав вимоги шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта, як передбачено п. 4.2 договору.

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Таким чином, суд встановив відсутність необхідних відомостей та доказів, на підтвердження фактичного та дійсного (реального) переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 від первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до позивача ТОВ «Сіроко Фінанс», у відповідності до умов договору факторингу та вимог закону.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність у позивача порушеного права у відносинах з відповідачкою, а тому правових підстав для задоволення позову немає.

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс», адреса місцезнаходження: вул. Митрополита Василя Липківського, 45, офіс 510А, м. Київ, 03035, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Я. І. Керекеза