Номер провадження: 22-з/813/417/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

29.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати у цивільних справах

Лозко Ю.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів: Назарової М.В., Коновалової В.А. від участі у справі №523/18372/24

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 22 липня 2025 року

у цивільній справі ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, встановив:

Рішенням Пересипського районного суду м. Одеси від 22 липня 2025 року відмовлено у задоволенні вказаного вище позову.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сіржант Ю.В., звернулася з апеляційною скаргою.

22 серпня 2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження за вказаною вище апеляційною скаргою.

10 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала заяву про відвід суддів Назарової М.В., Коновалової В.А.

12 вересня 2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду залишено без розгляду вказану вище заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Назарової М.В., Коновалової В.А.

22 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою про відвід суддів Назарової М.В. та Коновалової В.А. в якій просила визнати поважними причини пропуску строку звернення із заявою про відвід та поновити цей строк, посилаючись на те, що заявниця особисто не отримувала копію ухвали Одеського апеляційного суду від 22 серпня 2025 року про відкриття апеляційного провадження, зі змістом цього судового рішення ознайомилася лише 01 вересня 2025 року під час зустрічі зі своїм представником, адвокатом Сіржантом Ю.В., на якій обговорювалася позиція щодо судового засідання, призначеного на 02 вересня 2025 року у Пересипському районному суді м .Одеси у справі №523/6688/24.

Як на підставу для задоволення заяви про відвід суддів Назарової М.В. та Коновалової В.А., заявниця посилається на наявність у неї обґрунтованих сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів, які обумовлені тим, що вперше її було незаконно звільнено у зв`язку із скороченням штату відповідно ч.1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказів про звільненням №494-к від 22 березня 2024 року, №1390-к від 15 липня 2024 року, які вона оскаржила до суду. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 липня 2024 року у справі №523/7243/24 визнано протиправним та скасовано зазначені вище накази про звільнення заявниці, поновлено її на посаді, стягнуто компенсацію за час вимушеного прогулу. Це судове рішення за результатами його перегляду в апеляційному порядку скасовано постановою Одеського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року, прийнятою у складі суддів: Назарової М.В., Кострицького В.В., Коновалової В.А., та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Наразі зазначена вище справа №523/7243/24 переглядається в касаційному порядку.

26 липня 2024 року наказом генерального директора «ОРКПЦ» ООР» Покітко О. №1525-к з метою негайного виконання частини судового рішення у справі №523/7243/24 поновлено ОСОБА_1 на посаді. 29 липня 2024 року складене та підписане нове розпорядження про наступне звільнення заявниці №1456 у зв`язку із скороченням штату. Після чого заявницю було вдруге звільнено на підставі наказу №1972-к від 30 вересня 2024 року у зв`язку із скороченням штату згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Не погодившись із вказаним вище наказом про звільнення, заявниця звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Пересипського районного суду м. Одеси від 22 липня 2025 року у справі №523/18372/24 відмовлено у задоволенні вказаного вище позову. Це судове рішення заявниця оскаржила в апеляційному порядку. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 серпня 2025 року визначено колегію суддів для розгляду справи №523/18372/24 у складі головуючого (судді-доповідача) Назарова М.В., суддів: Комлевої О.С., Коновалової В.А. На думку заявниці, судді Назарова М.В. та Коновалова В.А. вже надали свою оцінку та визнали законними дії Комунального некомерційного підприємства «Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр» Одеської обласної ради» під час першого звільнення заявниці. Під час проведення другого звільнення, відповідач допустив подібні до першого звільнення порушення вимог закону. Посилаючись на положення п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, заявниця зазначає, що наразі у неї існують обґрунтовані сумніви в тому, що доводи її апеляційної скарги, поданої у межах справи №523/18372/24 будуть оцінені інакше, аніж у справі №523/7243/24.

26 вересня 2025 року ухвалою Одеського апеляційного суду поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про відвід суддів Назарової М.В. та Коновалової В.А.

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Назарової М.В. та Коновалової В.А. визнано необґрунтованою і передано справу для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому ч.1 ст. 33 ЦПК України, іншому судді.

Автоматизованою системою документообігу суду в порядку, встановленому

ч. 1 ст. 33 ЦПК України, для вирішення питання про відвід судді (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2025 року), визначено суддю Лозко Ю.П.

Відповідно до ч.7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Після проведення автоматизованого розподілу справи та відповідно до частини 8 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України питання про відвід вирішується Одеським апеляційним судом у складі судді Лозко Ю.П. без повідомлення учасників справи.

Дослідивши доводи заяви ОСОБА_1 про відвід, апеляційний суд бере до уваги таке.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу) якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Тобто, положеннями ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

За положеннями ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Білуха проти України" (N 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Оцінивши доводи заяви, вважаю, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні, оскільки доводи заявниці обґрунтовані виключно припущеннями і нічим не доведені, відповідно не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності суддів.

Посилання заявниці про участь суддів Назарової М.В. та Коновалової В.А. у розгляді іншої цивільної справи та ухвалення Одеським апеляційним судом у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах до якої входили ці судді, відповідного судового рішення, зокрема, постанови від 15 квітня 2025 року у справі №523/7243/24, зводяться до незгоди заявниці ОСОБА_1 з зазначеним судовим рішенням, що відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України, не є підставою для відводу суддів у цій справі.

Отже обставини наведені заявницею у заяві про відвід не свідчать про обґрунтованість доводів її заяви, а також не є передбаченими законом підставами для відводу цим суддям, передбачених статтею 36 ЦПК України, які б могли слугувати підставами для відводу суддів.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, N 11/1987/134/188, § 48).

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що судді

Назарова М.В. та Коновалова В.А., виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. Таких доказів заявницею не надано.

Обставини, на які посилається заявниця у заяві про відвід суддів

Назарової М.В. та Коновалової В.А., не дають підстав для сумніву у неупередженості, об`єктивності чи безсторонності суддів, тому вважаю, що заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Назарової М.В. та Коновалової В.А.

у справі №523/18372/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко