справа 278/3217/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, розглянувши скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Потенціал-С» на бездіяльність начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савіної Наталії,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Потенціал-С» (далі ТзОВ «Торговий Дім «Потенціал-С») звернулося до суду із вищевказаною скаргою в якій просить суд визнати бездіяльність начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) () Савіної Наталії неправомірною та зобов`язати останню вилучити з Єдиних державних реєстрів (Єдиного реєстру боржників, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) записи щодо скаржника.

У обґрунтування заявленого ТзОВ «Торговий Дім «Потенціал-С» повідомило, що у провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа № 278/2507/15-ц за наслідками розгляду якої судом 01 грудня 2015 року ухвалено заочне рішення про стягнення зі скаржника на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в сумі 15 609,88 грн, моральної шкоди в розмірі 2 000 грн та витрат на виклик відповідача через засоби масової інформації в розмірі 240 грн. У подальшому на підставі зазначеного судового акту видані виконавчі листи, які звернені ОСОБА_1 до примусового виконання.

Так, на підставі вказаних виконавчих документів Богунським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкритий ряд виконавчих проваджень в межах яких на майно та кошти боржника накладений арешт. Однак, зазначені виконавчі документи у 2018 та 2022 роках повернені стягувачеві у зв`язку із несплатою ним грошових коштів на авансування витрат виконавчого провадження та через відсутність у боржника майна на яке б можливо було звернути стягнення. Однак, попри вказані дії державними виконавцями раніше згаданого відділу виконавчої служби не скасовані записи в Єдиних державних реєстрах щодо обтяження щодо майна боржника.

Із метою вилучення записів про обтяження майна ТзОВ «Торговий Дім «Потенціал-С» зверталося із відповідними запитами до начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савіної Н., однак у вилученні записів про обтяження скаржникові відмовлено у зв`язку із тим, що виконавця у цьому випадку відсутні правові підстави для самостійного скасування записів у Єдиних державних реєстрах щодо майна боржника.

Зважаючи на викладені обставини ТзОВ «Торговий Дім «Потенціал-С» вимушене звернутися до суду із цією скаргою.

У свою чергу, начальник Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савіна Н. подала до суду письмові заперечення проти цієї скарги. Так, начальник відділу зауважила, що оскільки фактичне виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 01 грудня 2015 року по справі № 278/2507/15-ц не відбулося, то у виконавчої служби відсутні будь-які правові підстави для скасування відповідних арештів майна боржника із подальшим вилученням записів про це із державних реєстрів. За словами Савіної Н. такі дії, наразі, є можливими виключно у випадку ухвалення судом відповідного рішення. Ураховуючи викладене, остання вважає скаргу безпідставною та просить відмовити у її задоволенні.

У ході судового розгляду скарги представник ТзОВ «Торговий Дім «Потенціал-С» адвокат Хоруженко В.А. підтримав скаргу із підстав, викладених у ній, а представник Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Самійлик В. письмово клопотала перед судом щодо здійснення розгляду скарги за відсутності представника відділу.

Дослідивши матеріали справи судом установлені наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини.

Із відомостей з Єдиного реєстру боржників вбачається, що ТзОВ «Торговий Дім «Потенціал-С» є боржником у виконавчих провадженнях №№ 55202434, 55875817, 56077998, 55106699, 58710476 виконавчі дії у яких провадяться Богунським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 7).

Окрім цього, щодо майна ТзОВ «Торговий Дім «Потенціал-С» у Реєстрі речових прав на нерухоме майно наявне обтяження у виді арештів, що накладені постановами вищевказаного органу державної виконавчої служби про арешт майна боржника від 07 липня 2017 року № 54245223 та від 30 листопада 2017 року № 55106699 (а.с. 8).

30 листопада 2017 року старшим державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції в Житмоирській області Сірою Д.М. у виконавчому провадженні № 55106699 з примусового виконання виконавчого листа № 278/2507/15-ц винесена постанова про арешт майна ТзОВ ДП «Потенціал-С» (а.с. 12 зворот).

30 травня 2025 року начальником зазначеного відділу виконавчої служби Савіною Н. у листі № 72236 повідомлено, що дійсно на виконанні у відділі знаходився ряд виконавчих проваджень боржником у яких виступав ТзОВ «Торговий Дім «Потенціал-С», а саме: виконавче провадження № 55106699 (30 серпня 2018 року в ньому винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»); № 55875817 (30 липня 2018 року в ньому винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»); № 56077998 (28 грудня 2018 року в ньому винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»); № 55202434 (12 грудня 2022 року в ньому винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження») і № 58710476 (06 грудня 2022 року в ньому винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом із тим, Савіною Н. роз`яснений перелік підстав за якими державний виконавець може самостійно скасувати арешт з майна боржника та зазначено, що у цьому випадку відсутні такі підстави, а тому ТзОВ «Торговий Дім «Потенціал-С» слід звернутися до суду із відповідною заявою (а.с. 10-12).

Зазначені обставини стосовно дати та підстав закриття вищевказаних виконавчих проваджень підтверджуються копіями відповідних постанов (а.с. 60-64).

Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судових рішень. Так, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування на всій території України у випадках, установлених міжнародними договорами, згода та обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»(далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 477-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження врегульовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.п. 2 та 4 ч. 1 ст. 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними і у випадку коли стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Виключний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження наведений у статті 39 Закону.

Приписи ч.ч. 1-2 ст. 40 Закону передбачають, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Частини 2-5 ст. 56 Закону, серед іншого, передбачають, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Правила ч.ч. 4 та 5 ст. 59 Закону передбачають, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Водночас, у постанові від 17 січня 2018 року у справі № 910/8019/15 Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження не є закінченим. При цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Також суд зазначив, що ніщо не перешкоджає боржнику виконати рішення суду, що є його обов`язком з огляду на приписи Конституції України після чого арешт з майна боржника буде знято відповідно до приписів чинного законодавства.

У постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18 та від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21 зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження`не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки відповідно до частини третьої статті 37зазначеного Закону арешт із майна знімається лише у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають.

Також у постановах Верховного суду від 18 грудня 2019 року по справі № 740/3240/18 і від 16 березня 2020 року, по справі № 137/1649/17 наголошено на тому, що повернення виконавчих листів стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника. Зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані наведені правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги із огляду на наступне.

Так, судом установлено, що виконавчі провадження, в межах яких накладалися обтяження на майно ТзОВ «Торговий Дім «Потенціал-С», не були закінченими в порядку ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, у зв`язку із виконанням боржником рішення суду, а у них були лише повернені виконавчі документи стягувачу відповідно до п.п. 2 та 4 ч. 1 ст. 37 Закону. За таких обставин, зважаючи на положення Закону України «Про виконавче провадження» та усталену судову практику з приводу врегулювання подібних правовідносин, суд не вбачає правових підстав для задоволення вищевказаної скарги, оскільки дійсно у цьому випадку в державного виконавця відсутні підстави для скасування арешту з майна боржника із подальшим вилученням відповідних записів із державних реєстрів.

Одночасно суд роз`яснює, що скасування арешту з майна боржника у встановленому законодавством України порядку можливе у разі виконання ТзОВ «Торговий Дім «Потенціал-С» належним чином вищевказаного рішення Житомирського районного суду Житомирської області.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст ухваи складений 25 вересня 2025 року.

Суддя Віктор Мокрецький