Провадження №2/359/714/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю представника відповідача Сацика Р.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та посилався на те, що 17 липня 2024 року о 18 годині 10 хвилин на автодорозі Н-08 Бориспільський район сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю марки «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача були спричинені механічні пошкодження. Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду від 14 серпня 2024 року ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем марки «Mazda 3», номерний знак НОМЕР_2 , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а відтак і у спричиненні матеріальної шкоди майну позивача. ПрАТ «СК «УСГ» в межах страхового відшкодування за договором ОСЦПВ здійснила ОСОБА_1 виплату в розмірі 23425 гривень 75 копійок. За інформацією страхової компанії вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , становить 35292 гривень 63 копійки. Відтак ОСОБА_2 має сплатити позивачу решту майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля марки «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 11866 гривень 88 копійок (35292,63 - 23425,75). Крім того, ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, розмір якої він оцінив в 10000 гривень 00 копійок.

Тому ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 11866 гривень 88 копійок та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень 00 копійок.

2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 вересня 2024 року (а.с.17) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 25 вересня 2024 року (а.с.21-22) позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 28 жовтня 2024 року (а.с.30-31) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 5 грудня 2024 року (а.с.71-72) було залучено ПрАТ «СК «УСГ» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, а також витребувано у страхової компанії копії всіх без виключення документів, на підставі яких страхова компанія виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 23425 гривень 75 копійок.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 30 січня 2025 року (а.с.102-103) було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду, а також повторно витребувано у ПрАТ «СК «УСГ» копії всіх без виключення документів, на підставі яких страхова компанія виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 23425 гривень 75 копійок.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 9 квітня 2025 року (а.с.132-133) було втретє витребувано у ПАТ «СК «УСГ» копії всіх без виключення документів, на підставі яких страхова компанія виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 23425 гривень 75 копійок.

Окремою ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 11 червня 2025 року (а.с.144-145) було зобов`язано керівника ПрАТ «СК «УСГ» Нельгу П.О. забезпечити виконання ухвал Бориспільського міськрайонного суду від 5 грудня 2024 року, 30 січня 2025 року та 9 квітня 2025 року щодо надання копій всіх без виключення документів, на підставі яких ПрАТ «СК «УСГ» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 23425 гривень 75 копійок.

ОСОБА_1 не з`явився у судове засідання, направив заяву (а.с.112), в якій просив розглянути справу в його відсутності.

Представники відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заперечують проти задоволення позову та посилаються на те, що обов`язкове страхове відшкодування, яке було визначено полісом ОСЦПВВ №ЕР-220406855, укладеного між відповідачем та ПрАТ «СК «УСГ», становило 160000 гривень за шкоду, заподіяну майну третіх осіб. Ці обставини свідчать про те, що до вказаного страхового ліміту відповідальність за заподіяні збитки несе страхова компанія, а не ОСОБА_2 . Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження розміру матеріального збитку та моральної шкоди. Тому представники відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просять відмовити у задоволенні позову.

Представник ПрАТ «СК «УСГ» не з`явився у судове засідання та направив пояснення (а.с.158-160), в яких просив розглянути справу в його відсутності.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 . Це підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.13).

Зі змісту постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 14 серпня 2024 року (а.с.138) вбачається, що 17 липня 2024 року о 18 годині 10 хвилин на автодорозі Н-08 Бориспільський район, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mazda 3», номерний знак НОМЕР_2 , не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції та здійснила наїзд на автомобіль марки «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив аварійну зупинку.

З протоколу (акту) огляду колісного транспортного засобу від 30 липня 2024 року (а.с.165) вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження.

Спірні правовідносини є комплексними та регулюються главою 29 «Захист права власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права», главою 82 «Відшкодування шкоди» підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України, а також Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

а. норми матеріального права та стала судова практика.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ч.1 ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 зазначено, що відмовивши у позові в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Отже, саме ОСОБА_2, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В іншій постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №754/5129/15 зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до абз.2 п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилом ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

б. норми процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

З розрахунку суми страхового відшкодування від 20 серпня 2024 року (а.с.168) вбачається, що розмір майнової шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок пошкодження його автомобіля марки «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , становить 38568 гривень 63 копійки (12381,26 грн (вартість деталей) + 26187,37 грн (вартість робіт та матеріалів)).

Зі змісту постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 14 серпня 2024 року (а.с.138) вбачається, що 17 липня 2024 року о 18 годині 10 хвилин на автодорозі Н-08 Бориспільський район, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mazda 3», номерний знак НОМЕР_2 , порушила п.п.12.1, 13.1 ПДР України, а саме не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції та здійснила наїзд на автомобіль марки «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив аварійну зупинку. На підставі ч.6 ст.82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що дорожньо-транспортна пригода сталась також з вини водія ОСОБА_1 .

Зі змісту полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу №ЕР-220406855 (а.с.52) вбачається, що станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Mazda 3», номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «СК «УСГ». Зокрема, вказаним полісом було передбачено страхову суму за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 160000 гривень 00 копійок. Розмір франшизи був визначений в сумі 3200 гривень 00 копійок.

На підставі п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПрАТ «СК «УСГ» виникло зобов`язання виплатити позивачу страхове відшкодування. Зі змісту страхового акту №ОСЦВ-4022 від 20 серпня 2024 року (а.с.169), протоколу узгодження про розмір страхового відшкодування від 7 серпня 2024 року (а.с.167) вбачається, що сума страхового відшкодування була визначена в розмірі 23425 гривень 75 копійок. З виписки по рахунку ОСОБА_1 (а.с.94) вбачається, що 20 серпня 2024 року ПрАТ «СГ «УСГ» перерахувало позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 23425 гривень 75 копійок.

У зв`язку з тим, що визначене страхове відшкодування не є достатнім для повного відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди, на підставі ч.1 ст.1194 ЦК України у ОСОБА_2 виник обов`язок відшкодувати ОСОБА_1 іншу частину майнової шкоди в розмірі 15142 гривень 88 копійок (38568,63 - 23425,75). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення рішення суду ОСОБА_2 хоча б частково відшкодувала позивачу майнову шкоду. Зі змісту резолютивної частини позову (а.с.3) вбачається, що ОСОБА_1 просить відшкодувати йому майнову шкоду в розмірі лише 11866 гривень 88 копійок. Стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди в більшому розмірі, зокрема в сумі 15142 гривень 88 копійок, суперечить принципу диспозитивності, передбаченому ч.1 ст.13 ЦПК України.

Безумовно, у зв`язку з пошкодженням майна та необхідністю вчиняти дії щодо відновлення порушеного права ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода. Однак розмір моральної шкоди, який позивач просить стягнути з ОСОБА_2 в сумі 10000 гривень 00 копійок, не узгоджується з принципами справедливості, добросовісності та розумності, які згідно з ч.6 ст.3 ЦК України відносять до загальних засад цивільного законодавства. Тому розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає зменшенню до 5000 гривень 00 копійок.

З огляду на це суд висновує про те, що з відповідача на користь ОСОБА_1 належить стягнути майнову шкоду в розмірі 11866 гривень 88 копійок та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень 00 копійок. Підстави для стягнення шкоди в більшому розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цих вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 1 вересня 2021 року у справі №178/1522/18, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, третьою особою або тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 2 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 12 лютого 2020 року в справі №648/1102/19, від 3 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18.

Встановлено, що при пред`явленні позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.25а). Пред`явлений позов задоволено частково, а саме на 77,13% (21866,88 : 16866,88 х 100%).

З огляду на це суд висновує про те, що з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 934 гривень 20 копійок (1211,20 : 100% х 77,13%).

З договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2024 року №21082411 (а.с.93), акта приймання передачі-послуг наданих послуг до вказаного договору від 23 серпня 2024 року (а.с.92) вбачається, що ОСОБА_1 витратив на юридичні послуги грошові кошти в розмірі 13000 гривень 00 копійок. Вказані грошові кошти позивач мав сплатити ТОВ «Правова допомога 24/7». В матеріалах цивільної справи відсутні відомості про те, що від імені вказаного товариства в правовідносинах з ОСОБА_1 діяв адвокат. Суд зазначає, що витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку ч.4 ст.137, ч.7 ст.139 та ч.3 ст.141 ЦПК України. Вказана позиція суду ґрунтується на висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 13 липня 2022 року в справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21). Ці обставини свідчать про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з ознайомленням, написанням позову та клопотання в розмірі 13000 гривень 00 копійок. Тому у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

ОСОБА_2 також витратила грошові кошти в розмірі 15500 гривень 00 копійок (8500,00 + 4000,00 + 3000,00) на оплату професійної правничої допомоги. Ця обставина підтверджується квитанціями від 15 листопада 2024 року (а.с.64), від 7 квітня 2025 року (а.с.118), від 10 червня 2025 року (а.с.173). Позовні вимоги, які залишились незадоволеними становлять 22,87% (100% 77,13%). В такому випадку з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 належить стягнути витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3544 гривень 85 копійок (15500,00 : 100% х 22,87%).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 11866 гривень 88 копійок та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень 00 копійок.

У задоволенні позову в частині вимог про стягнення шкоди в більшому розмірі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в розмірі 934 гривень 20 копійок.

У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3544 гривень 85 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 18 вересня 2025 року.

Суддя О.Ю. Семенюта