Справа № 304/709/24 Провадження № 2-п/304/5/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ганька І.І.,

за участі секретаря судового засідання Галас Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк», в інтересах якого діє адвокат Омельченко Євген Володимирович, про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року у цивільній справі № 304/709/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення грошових коштів, -

У С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року змінений позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення грошових коштів задоволено повністю - стягнуто з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 49 512 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот дванадцять) грн 00 коп. Також стягнуто з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь держави судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Двадцять четвертого червня 2025 року адвокат Омельченко Є.В., який діє в інтересах відповідача АТ «А-Банк», подав до суду заяву про перегляд вказаного заочного рішення. Свої вимоги мотивував тим, що 25 березня 2025 року Перечинським районним судом постановлено заочне рішення по справі № 304/709/24 за позовом ОСОБА_1 до АТ «А-Банк» про стягнення грошових коштів, яким позовні вимоги задоволено. Вказане рішення було проголошено без участі представника АТ «А-Банк», доставлено на електронну пошту банку 14 квітня 2025 року, а завантажено до Електронного суду 07 квітня 2025 року. Зазначає, що банком направлявся на адресу суду відзив на позовну заяву, тому суд не мав підстав для постановлення саме заочного рішення по справі. Вказує, що при перевірці встановлено, що саме позивач втратив інформацію, що дала змогу провести вказані операції і що є порушенням як Умов і Правил надання банківських послуг у А-Банку, так і п. 6 розділу VІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705. В ході проведення службового розслідування за зверненням позивача (від 07 грудня 2023 року) встановлено, що 02 грудня 2023 року було здійснено вхід до за стосунку А24 з типового пристрою SM-М515F/Samsung, при авторизації позивачем було отримано СМС на його фінансовий номер телефону, що він зазначив в Анкеті-Заяві, після чого платіжну картку було прив`язано до телефону, що він зазначив в Анкеті-Заяві, після чого платіжну картку було прив`язано до сервісу ApplePay. Картку «Зелена» 918496) успішно додано до токена. Протягом 05 07 грудня 2023 року відбувалася перед авторизація на сервісах, списання на ресурсах SUICA MOBILE PAYMENT, PASMO, MOBILE ICOCA за допомогою 3-D Secure. 3-D Secure це передова технологія перевірки безпеки використання картки в платіжних системах VISA MasterCard, при використанні якої платіжні операції в даних платіжних системах неможливо оскаржити і вони вважаються підтвердженими. Дана операція передбачає при її проведенні направлення запиту-підтвердження у відповідний банківський застосунок. Той факт, що позивач звернувся до поліції з заявою жодним чином не доводить вину банку. Також позивач у разі визнання його потерпілим має право на звернення до обвинуваченого з цивільним позовом в рамках кримінальної справи. З огляду на вищевикладене просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року по справі № 304/709/24, а також скасувати вищевказане заочне рішення.

У судове засідання представник АТ «А-Банк» - адвокат Омельченко Є.В. не з`явився, хоча про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ракущинець А.А. у судове засідання також не з`явилися, останній подав заперечення на заяву, у якому просив в задоволенні заяви відмовити, залишити заяву без розгляду, а також розгляд справи провести у їх відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи щодо необхідності поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд вважає за необхідне відмовити в поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишити вказану заяву без розгляду з огляду на наступне.

Встановлено, що заочним рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року у справі № 304/709/24 змінений позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення грошових коштів задоволено повністю стягнуто з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 49 512 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот дванадцять) грн 00 коп (а. с. 88-97).

Також встановлено, що зазначене рішення Акціонерне товариство «Акцент-Банк» отримало 09 квітня 2025 року в електронній формі через систему «Електронний суд», що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а. с. 100).

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

При цьому встановлено, що із заявою про перегляд та скасування заочного рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року у справі №304/709/24, а також поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення АТ «А-Банк» звернулося до суду тільки 24 червня 2025 року.

Що стосується посилань адвоката на неврахування судом при ухваленні рішення відзиву на позов суд зазначає наступне.

Так, у матеріалах справи такий відзив відсутній; додані до заяви про перегляд заочного рішення докази надсилання суду та іншим учасникам справи відзиву на позов не містять відомостей про його отримання одержувачами.

Відтак зазначене обставини не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 2, 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 43 ЦПК України чітко визначає права та обов`язки сторін по справі, а відповідно до ч. 1 ст. 44 цього Кодексу учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що АТ «А-Банк» копію заочного рішення отримало в електронному кабінеті 09 квітня 2025 року, а заяву про перегляд такого рішення його представником подана тільки 24 червня 2025 року, тобто після спливу строків, визначених ЦПК України, а будь-яких підстав для поновлення пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем взагалі не наведено, тому заява до задоволення не підлягає.

Разом з цим, Главою 11 ЦПК України не врегульовано наслідки, які настають в результаті пропуску процесуального строку, встановленого для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропуску строку звернення до суду особа зобов`язана обґрунтувати поважність причин такого пропуску.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначав, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення в справі «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року).

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зроблено висновок про те, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, а тому у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, а тому вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

У рішенні ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення ЄСПЛ від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини»).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків у цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних правовідносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Отже, обґрунтоване застосування судами наслідків пропуску строків перегляду судових рішень не є порушенням права на доступ до суду, а безпідставне поновлення процесуального строку навпаки свідчить про порушення вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі № 2-5256/11, від 13 січня 2021 року у справі № 1519/2-4031/11, від 16 березня 2021 року у справі № 626/2450/14-ц, від 25 лютого 2020 року у справі №755/5323/16-ц.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Вказаний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 2-1637/11.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, враховуючи, що заява про перегляд заочного рішення суду подана відповідачем після закінчення строку, визначеного ЦПК України, будь-яких підстав для поновлення такого суддею не встановлено, тому з урахуванням вимог ст. 126 ЦПК України та рівності сторін перед законом вказана заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 126, 127, 258-261, 284 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

у поновленні Акціонерному товариству «Акцент-Банк» строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року у справі № 304/709/24 відмовити.

Заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про перегляд заочного рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2025 року у цивільній справі № 304/709/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення грошових коштів залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий:Ганько І. І.