Справа №505/2174/24
22 вересня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючої у справі судді Надєр Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Гула О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за заявою представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 адвоката Скочиляс Ірини Мирославівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування,
Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 09 червня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування, позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та за позовні вимоги майнового характеру.

При цьому під час розгляду справи судом було враховано заяву представника позивачів від 25 жовтня 2024 року, в якій вона зазначила, що додатково щодо стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на правничу допомогу вона звернеться відповідно до ЦПК протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі. У зв`язку з цим під час ухвалення рішення у вказаній справі питання розподілу судових витрат позивачів на правничу допомогу не вирішувалось.

17 червня 2025 року до суду надійшла заява представника позивачів адвоката Скочиляс І.М. про ухвалення додаткового рішення, в якій вона зазначає, що в провадженні Ананьївського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа №505/2174/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та стягнення страхового відшкодування. 09 червня 2025 року у вказаній справі Ананьївським районним судом Одеської області винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та стягнення страхового відшкодування, задоволено. У позовній заяві представник позивачів просила стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь позивачів понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 36000 гривень 00 копійок. Представник позивачів зазначає, що факт надання правничої допомоги підтверджено документами, наявними в матеріалах даної справи, зокрема, ордером про надання правничої допомоги позивачам, належним чином завіреною копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю представником позивачів, копіями договорів про надання правової допомоги, укладених із позивачами. У зв`язку з наведеним представник позивачів звернулась до суду з вказаною заявою та просить стягнути з відповідача на користь позивачів понесені ними витрати на правову допомогу в загальному розмірі 36000 гривень 00 копійок, а саме, на користь ОСОБА_1 в розмірі 12000 гривень 00 копійок, на користь ОСОБА_2 в розмірі 12000 гривень 00 копійок, на користь ОСОБА_3 в розмірі 12000 гривень 00 копійок.

Розгляд справи було призначено на 22 вересня 2025 року.

При цьому позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились, однак у заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивачів просила розгляд даної заяви проводити без її участі та без участі позивачів.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету відповідача (а.с.16).

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У відповідності до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. (Частина третя статті 270 в редакції Закону №4508-IX від 18.06.2025).

Частиною 4 ст.270 ЦПК України визначено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

При цьому, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Аналогічні положення викладені в ч.ч.1, 2 ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року).

Відповідно до ч.3 ст.28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 (провадження №14-382цс19), зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд також неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

При визначенні суми відшкодування суд враховує та виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, доводів сторін та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

У своїй постанові №686/28627/18 від 27 липня 2022 року Верховний Суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19 та ін.

Такий підхід прослідковується і в судових рішеннях Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19 та Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі №813/481/18, провадження №К/9901/13036/19, від 08 вересня 2020 року у справі №640/10548/19, провадження №К/9901/33762/19, від 29 жовтня 2020 року у справі №686/5064/20, провадження №К/9901/22452/20.

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28 березня 2007 року, з поправками від 09 червня 2022 року, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18)(офіційний сайт ЄСПЛ, за посиланням: https://www.echr.coe.int/Documents/PD_satisfaction_claims_eng.pdf ).

Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.

Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява №37083/03, пункт 106).

Матеріалами справи встановлено, що 28 травня 2024 року представник позивачів адвокат Скочиляс І.М. подала до Котовського міськрайонного суду Одеської області позов до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування.

В подальшому на підставі ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2024 року вказана цивільна справа надійшла до Ананьївського районного суду Одеської області за підсудністю.

Під час розгляду справи в Ананьївському районному суді Одеської області правнича допомога позивачам надавалась адвокатом Скочиляс І.М. на підставі ордерів від 09 травня 2024 року серії ВС №1280724 позивач ОСОБА_1 , серії ВС №1280725 позивач ОСОБА_2 , серії ВС №1280726 позивач ОСОБА_3 ..

Судом встановлено, що 26 березня 2024 року між адвокатом Скочиляс І.М. та позивачами, з кожним окремо, було укладено договори про надання правничої допомоги №26.03.24, на підставі яких було видано вище вказані ордери, згідно яких представництво інтересів позивачів здійснює адвокат Скочиляс І.М. на підставі вище вказаних договорів про надання правничої допомоги та згідно вказаних ордерів повноваження адвоката не обмежуються.

Згідно умов вище вказаних договорів про надання правничої допомоги адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами. Згідно вказаних договорів за правову допомогу, передбачену п.1.2. договору, клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному умовами договору та/або додатку до договору з урахуванням розміру, визначеного п.6 договору. Сторони домовились, що вартість послуг за надання професійної правничої допомоги у суді першої інстанції відповідно до цього договору становить 12000 гривень 00 копійок.

В підтвердження вартості наданих адвокатом послуг позивачам представником позивачів до заяви також додано: детальні описи наданих послуг окремо щодо кожного з позивачів, згідно яких загальна вартість наданих адвокатом послуг кожному позивачу окремо становить по 12000 гривень 00 копійок, платіжні інструкції від 16 червня 2025 року позивачами, кожним окремо було здійснено оплату послуг адвоката в розмірі 12000 гривень 00 копійок.

Таким чином судові витрати позивачів за отримання правничої допомоги під час розгляду справи підтверджуються доданими до заяви про ухвалення додаткового рішення документами і в загальній сумі становлять по 12000 гривень 00 копійок на кожного позивача, які складаються з наступного: аналіз документів, наданих клієнтом та формування правової позиції щодо захисту порушених прав клієнта та пошук судової практики 2000 гривень 00 копійок; формування позовної заяви, формування додатків до неї, копіювання документів відповідно до кількості сторін 4000 гривень 00 копійок; формування процесуальних документів (відповіді на відзив, додаткових пояснень, заяв про збільшення позовних вимог) 4000 гривень 00 копійок; участь у судових засіданнях незалежно від їх кількості та тривалості 2000 гривень 00 копійок.

При цьому у відзиві на позовну заяву від 17 жовтня 2024 року представник відповідача зазначила, що вимоги позивачів стосовно відшкодування витрат, понесених за отримання професійної правничої допомоги, не підлягають задоволенню, матеріали справи не містять доказів понесених позивачами витрат на правову допомогу. Зокрема, відсутні докази сплати позивачами адвокату за надані послуги, оскільки на надано жодного платіжного документа, що підтверджує оплату таких послуг позивачами, а наявні лише договори про надання правничої допомоги.

Суд не погоджується з вказаним твердженням представника відповідача, оскільки в матеріалах справи містяться достатні докази понесених позивачами витрат за надання правової допомоги, про які зазначено вище.

Крім того у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що сума витрат на професійну правничу допомоги в загальному розмірі 36000 гривень є не співмірною з фактично витраченим адвокатом часом та є достатньо завищеною, а тому позовні вимоги в цій частині на думку представника відповідача не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з позицією та твердженнями представника відповідача, суд зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що витрати кожного позивача на правничу допомогу в розмірі по 12000 гривень 00 копійок є співмірними із складністю даної справи, її тривалістю та виконаним адвокатом об`ємом роботи, розмір таких витрат відповідає критерію реальності, розумності їхнього розміру, а тому суд дійшов висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь відповідачів, тобто, кожного окремо, витрати на правову допомогу в розмірі 12000 гривень 00 копійок, які складаються з наступного: аналіз документів, наданих клієнтом та формування правової позиції щодо захисту порушених прав клієнта та пошук судової практики 2000 гривень 00 копійок; формування позовної заяви, формування додатків до неї, копіювання документів відповідно до кількості сторін 4000 гривень 00 копійок; формування процесуальних документів (відповіді на відзив, додаткових пояснень, заяв про збільшення позовних вимог) 4000 гривень 00 копійок; участь у судових засіданнях незалежно від їх кількості та тривалості 2000 гривень 00 копійок, що відповідає критерію розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 265, 270 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 адвоката Скочиляс Ірини Мирославівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яке знаходиться за адресою: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, 26, КОД , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 28 листопада 1995 року Котовським МРВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Долинське, витрати за надання правової допомоги в розмірі 12000 гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яке знаходиться за адресою: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, 26, КОД , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 13 жовтня 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Долинське, витрати за надання правової допомоги в розмірі 12000 гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яке знаходиться за адресою: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, 26, КОД , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 22 квітня 2010 року Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка діє як законний представник малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витрати за надання правової допомоги в розмірі 12000 гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Суддя Надєр Л.М.

Додаткове рішення суду набуло законної сили „___ ____________ 20___ року.