Справа №705/1956/25
2/705/1978/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м.Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на додаткове утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на додаткове утримання дітей, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , що зареєстрований по АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_2 , вже понесені додаткові витрати на лікування дітей в розмірі 8850 грн 00 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , від якого вони мають двох спільних дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спільне життя у них не склалося, сім?я фактично розпалася, у зв?язку з чим рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 20.09.2019 шлюб був розірваний. Після розпаду сім?ї та розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, тому вона змушена була звертатися до суду із заявою про стягнення з нього аліментів в примусовому порядку. Судовим наказом Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 27.06.2019 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до їх повноліття. У зв?язку з тим, що відповідач офіційно не був працевлаштованим, він сплачував аліменти в мінімальному розмірі, тому вихованням та утриманням дітей займалася позивач самостійно. Останнім часом в дітей виникли проблеми зі здоров?ям, тому позивач вимушена була звертатися за медичною допомогою до фахівців, в тому числі у напрямку стоматології, які провели необхідне лікування. За надані послуги позивач сплатила кошти в розмірі 17700 грн, не враховуючи транспортні та інші витрати, пов?язані з лікуванням. Позивач самостійно позбавлена можливості забезпечити всім необхідним дітей, тому вважає, що батько дітей також повинен приймати участь у їх забезпеченні, витратах, пов?язаних з їх здоров?ям, та надавати кошти на додаткові витрати на дітей, тому з даним позовом вона звернулася до суду, в якому просить стягнути з відповідача половину від витрачених на лікування дітей коштів.

Ухвалою судді від 06.05.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

За вх. №16433 від 20.06.2025 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Чернякової М.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що той факт, що відповідач не приймає участі у додаткових витратах на дітей, не відповідає дійсності, адже він постійно сплачує аліменти, які відраховуються із заробітної плати, додатково купує дітям різні речі: велосипед, іграшки та вітає на свята. Також він передавав кошти дітям через своїх батьків.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, чи то страждає на тяжку хворобу. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування. Позивач віднесла до витрат, витрати пов`язані зі стоматологічним лікуванням, хоча вони не були викликані особливими обставинами, хворобою дитини. Крім того, позивачем не доведено, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на утримання дитини. З позовної заяви та доданих до неї документів не вбачається, що стоматологічне лікування, є негативним фактом, який має враховуватися, як особлива обставина, що потребує додаткових матеріальних витрат та не може вважатися особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності стоматологічного лікування. Також платіжна інструкція «Приватбанку», в якій ОСОБА_1 перераховує кошти в розмірі 4000 грн ОСОБА_5 ніяким чином не підтверджує, що вони перераховані на лікування, оскільки вони перераховані на особистий картковий рахунок, при цьому цілі чи призначення платежу не зазначено. Також не надано, документ, який би підтверджував, що дані послуги виконувались і яка їх вартість, що в них входить (лікування, ліки та інше). В консультативному висновку зазначено лише «рекомендовано». З чеку на 600 грн взагалі не зрозуміло, за що ці кошти були сплачені. Стосовно товарних чеків на лікування ОСОБА_6 на 1200 грн від 24 березня 2025 року та 9700 від 27 березня 2024 року, то дані товарні чеки взагалі нічим не підтверджують сплату даних коштів, так як крім печатки лікаря і які написані від руки, що необхідно робити і вартості - не зазначено. Даний товарний чек не може бути фінансовим документом, який підтверджує сплату вказаного лікування. Їх не можна віднести до додаткових витрат, які викликані особливими обставинами. Стосовно надання виписки лікарем алергологом ОСОБА_7 , то там взагалі немає ні підпису, ні дати, ні печатки, а з чеку не зрозуміло, відповідно до якого призначення і хто оплачував послуги. Чек на 500 грн, який долучено до рекомендацій лікаря ОСОБА_7 сплачено 7.01.2025, а рекомендації лікаря датовані 27.01.2025, тобто згодом. Відповідач вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення нею додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку хронічною хворобою чи особливим додатковим лікуванням, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_8 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2016 по 20.09.2019, що підтверджується рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області про розірвання шлюбу від 20.09.2019.

Відповідно до Свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Від спільного проживання сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , відповідно до якого її батьком є: ОСОБА_2 , а матір?ю ОСОБА_9 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , відповідно до якого його батьком є: ОСОБА_2 , а матір?ю ОСОБА_9 .

Судовим наказом, виданим Новоархангельським районним судом Кіровоградської області від 27.06.2019, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 стягнуто аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27 травня 2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Після фактичного розпаду сім?ї діти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишилися проживати з матір?ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягами з реєстру територіальної громади.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що останнім часом в дітей виникли проблеми зі здоров?ям, тому вона вимушена була звертатися за медичною допомогою до фахівців, які провели необхідне лікування. За надані послуги вона сплатила кошти на загальну суму 17700 грн, тому просить половину від витрачених коштів стягнути з відповідача, оскільки він також має брати участь у додаткових витратах на дітей, в тому числі на їх лікування.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналізуючи положення ст. 185 Сімейного Кодексу України, слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17.

Суд виходить з того, що батьки зобов`язані займатися розвитком дитини, забезпеченням її матеріальних потреб, в разі відсутності самостійного заробітку, але, при цьому, необхідно враховувати також матеріальні можливості батьків та врегульовувати додаткові витрати за домовленістю між батьками. При цьому, суд бере до уваги, що додаткові витрати на дитину сторін стосуються лікування.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати.

Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами.

При цьому Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Зазначені висновки узгоджуються і з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У п. 18 зазначеної постанови вказано, що передбачені ст. 185 СК додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо), можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами, наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо.

В обґрунтування вимог про стягнення додаткових витрат позивач зазначає, що останнім часом у дітей виникли проблеми зі здоров?ям, тому вона змушена була звертатися до фахівців, які провели необхідне лікування, яке було платним, і в результаті вона сплатила 17700 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем надані: Витяг з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 ; Консультативний висновок лікаря уролога відносно ОСОБА_4 ; Платіжна інструкція на суму 4000 грн; Квитанція на суму 600 грн; Товарний чек від 11.03.2025 на суму 1200 грн; Товарний чек від 24.03.2025 на суму 1200 грн; Товарний чек від 27.03.2025 на суму 9700 грн; призначення лікаря пацієнту ОСОБА_3 та квитанція на 500 грн; призначення лікаря пацієнту ОСОБА_12 та квитанція на 500 грн.

Дослідженням та вивченням наданих доказів судом встановлено, що позивачем не повністю підтверджено понесення нею витрат на лікування дітей на вказану нею суму 17700 грн.

Так, позивачем надано Платіжну інструкцію P24АD8971 на суму 4000 грн, в якій призначення платежу зазначено «Переказ власних коштів» від платника ОСОБА_1 отримувачу ОСОБА_5 . Із вказаної платіжної інструкції не вбачається, що кошти були витрачені на лікування дітей ОСОБА_13 чи ОСОБА_11 .

Також надано Квитанцію від 30.01.2025 на суму 600 грн, проте з неї не зрозуміло, хто платник і які послуги були оплачені.

Із наданих квитанцій від 07.01.2025 та 07.03.2025 на суму по 500 грн, кожна, також не можливо встановити, хто є платником та які послуги чи товари були оплачені.

Тому вище перелічені документи суд не може прийняти як докази, у зв?язку з чим кошти за цими документами на загальну суму 5600 грн не можуть бути враховані, та половина від цієї суми не підлягає до стягнення з відповідача.

Водночас половина від витрат на загальну суму 12100 грн, що становить 6050 грн, підлягають до стягнення з відповідача, оскільки вони підтверджені товарними чеками, з яких вбачається, що ОСОБА_14 було проведено лікування на суму 1200 грн (товарний чек від 11.03.2025); проведено лікування на суму 1200 грн (товарний чек від 24.03.2025) та їй встановлений апарат вартістю 9700 грн (товарний чек від 27.03.2024).

Враховуючи встановлені у справі обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 828 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кошти в розмірі 6050 (шість тисяч п?ятдесят) грн 00 коп., що є половиною витрат, понесених нею на лікування дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 828 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя О.І.Єщенко