Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/1636/25
Номер провадження2/173/1066/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 вересня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Усенко Ю.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 10.08.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 11793-08/2024.

27.11.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 27112024/2, у відповідності до умов якого, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 27112024/2 від 27.11.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у сумі 24000 грн., з яких: 6000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9900 грн. сума заборгованості за відсотками, 8100 грн. сума заборгованості за штрафами.

Крім того, 12.08.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 11776-08/2024. Також 05.09.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 04294-09/2024.

24.12.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 24122024, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 22122024 від 24.12.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 11776-08/2024 у розмірі 29205 грн., з яких: 6600 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9405 грн. сума заборгованості за відсотками, 13200 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями; за Кредитним договором № 04294-09/2024 у розмірі 10193,37 грн., з яких: 3300 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3626,37 грн. сума заборгованості за відсотками, 3267 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями.

29.01.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 79589738. Також 18.06.024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 2952946.

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників №42 від 24.01.2025 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за Договором позики № 79589738 у сумі 24110,55 грн., з яких: 5099,96 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 19010,59 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до Реєстру боржників №39 від 23.12.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за Договором позики № 2952946 у сумі 15679,43 грн., з яких: 3837,50 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1841,98 грн. сума заборгованості за відсотками, 9999,95 грн. сума заборгованості за пенею.

22.08.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 8209547.

24.04.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу № 24042025, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 24042025 від 24.04.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 8209547 у сумі 20050 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000 грн. сума заборгованості за відсотками, 9050 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами.

Всупереч умовам вказаних Кредитних договорів, відповідач не виконала свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також стягнути понесені судові витрати.

Провадження у справі відкрито 11.07.2025 за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.

Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 208 ЦПК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти,зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно дост.1047 договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Крім того відповідно до абзацу 2 ч.2 ст. 639 ЦК України - Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язуєтьсяповернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу.

Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскількистаття 629ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

Крім того, ч.2 ст.1050ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 11793-08/2024.

Згідно умов договору «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надає відповідачу кредит у розмірі 6000 гривень. Кредит надається строком на 120 днів, дата погашення кредиту 07.12.2024. Тип процентної ставки: фіксована, денна процентна ставка становить 1.50% та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2. цього Договору.

Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5355 - 28хх - хххх - 0187 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.

У відповідності до умов договору його підписання здійснювалось електронним підписом сторін.

Позивачем, у якості доказу переходу прав вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором надано договір факторингу № 71112024/2 від 27.11.2024, укладеного між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», акт прийому передачі реєстру Боржників від 27.11.2024 та Витяг з реєстру боржників.

Крім того, 12.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 11776-08/2024.

Згідно умов договору ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надає відповідачу кредит у розмірі 6600 гривень. Кредит надається строком на 120 днів, дата погашення кредиту 09.12.2024. Тип процентної ставки: фіксована, денна процентна ставка становить 1.50%.

Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5355- 28хх - хххх - 0187 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.

У відповідності до умов договору позики його підписання здійснювалось електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором «W0951».

ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» виконав умови договору, перерахувавши відповідачу 12.08.2024 кредитні кошти в розмірі 6600 грн., номер транзакції в системі iPay.ua -478665738, призначення платежу: зарахування 6600 грн. на карту 5355- 28хх - хххх - 0187.

Відповідач всупереч умовам кредитного договору порушив вищезазначені умови кредитного договору і не повернув кредит кредитодавцю, а також не виконав інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором.

При цьому, позивачем, у якості доказу переходу прав вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором надано договір факторингу № 24122024 від 24.12.2024, укладеного між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», акт прийому передачі реєстру Боржників від 24.12.2024 та Витяг з реєстру боржників.

Крім того, 05.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 04294-09/2024.

Згідно умов договору ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надає відповідачу кредит у розмірі 3300 гривень. Кредит надається строком на 120 днів, дата погашення кредиту 02.01.2025. Тип процентної ставки: фіксована, денна процентна ставка становить 0,99%.

Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5355- 28хх - хххх - 0187 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами

У відповідності до умов договору позики його підписання здійснювалось електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором «W665».

ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» виконав умови договору, перерахувавши відповідачу 05.09.2024 кредитні кошти в розмірі 3300 грн., номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» -8d811bbe-9a8f-48e3-ba32-2bc2d46ebbb2, номер транзакції в системі ТОВ «АВАНС КРЕДИТ»-3175773, призначення платежу: зарахування на карту 5355- 28хх - хххх - 0187.

Відповідач всупереч умовам кредитного договору порушив вищезазначені умови кредитного договору і не повернув кредит кредитодавцю, а також не виконав інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором.

При цьому, позивачем, у якості доказу переходу прав вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором надано договір факторингу № 24122024 від 24.12.2024, укладеного між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», акт прийому передачі реєстру Боржників від 24.12.2024 та Витяг з реєстру боржників.

29.01.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 79589738, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується передати відповідачу у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача із використанням реквізитів електронного латіжного засобу відповідача. Дата повернення позики 27.02.2024. Сума позики становить 15000 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка на день 2,5 % (фіксована), проценти за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,17%.

У відповідності до умов договору позики його підписання здійснювалось електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором «44820».

Позивачем, у якості доказу переходу прав вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним Договором позики надано договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», додаткову угоду №2 від 28.07.2021 до договору факторингу, додаткову угоду №7 від 13.06.2022, додаткову угоду № 45 від 23.12.2024, додаткову угоду №47 від 24.01.2025 до договору факторингу, акт прийому передачі реєстру Боржників від 24.01.2025 та Витяг з реєстру боржників №42 від 24.01.2025.

Також, 18.06.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2952946, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується передати відповідачу у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача із використанням реквізитів електронного латіжного засобу відповідача. Дата повернення позики 18.07.2024. Сума позики становить 5000 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка на день 0,825 % (фіксована), проценти за понадстрокове користування позикою за день 2,70%, пеня 2,70 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1373,99%.

У відповідності до умов договору позики його підписання здійснювалось електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором «F36C2n».

Позивачем, у якості доказу переходу прав вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним Договором позики надано договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», додаткову угоду №2 від 28.07.2021 до договору факторингу, додаткову угоду №7 від 13.06.2022, додаткову угоду № 45 від 23.12.2024, додаткову угоду №47 від 24.01.2025 до договору факторингу, акт прийому передачі реєстру Боржників від 23.12.2024 та Витяг з реєстру боржників №39 від 23.12.2024.

Крім того, 22.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 8209547.

Згідно умов договору «АВЕНТУС УКРАЇНА» надає відповідачу кредит у розмірі5000 гривень. Кредит надається строком на 360 днів. Тип процентної ставки: фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,00%, знижена процентна ставка 0,01%.

Відповідно до п. 2.1., 2.2. Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . Сума кредиту перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору.

У відповідності до умов договору позики його підписання здійснювалось електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором «А3904».

Позивачем, у якості доказу переходу прав вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором надано договір факторингу № 24042025 від 24.04.2025, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», акт прийому передачі реєстру Боржників від 24.04.2025 та Витяг з реєстру боржників.

Таким чином, судом встановлено, що укладені між сторонами Договори №11793-08/2024 від 10.08.2024, № 11776-08/2024 від 12.08.2024, № 04294-09/2024 від 05.09.2024, №79589738 від 29.01.2024, № 2952946 від 18.06.2024, № 8209547 від 22.08.2024, відповідають формі, передбаченій ст. 207, 208, 639, 1047, 1055 ЦК України.

В той же час, суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування за договорами №11793-08/2024 від 10.08.2024, №79589738 від 29.01.2024, № 2952946 від 18.06.2024, № 8209547 від 22.08.2024 кредитних коштів відповідачу з огляду на наступне.

Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа(форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.16.2021 у справі №686/19271/19, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі -Закон), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, як спеціальний закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Відповідно до п. 16.1. ст. 16. Закону до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Згідно з п. 17.1. ст. 17 Закону форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до ч. 19.1, 19.2. ст. 19 Закону порядок і строки зберігання, а також процедура знищення електронних документів, що застосовуються при проведенні переказу, встановлюються Національним банком України. Строки зберігання цих документів мають бути не меншими, ніж строки, встановлені для паперових документів аналогічного призначення. Електронні документи зберігаються на носіях інформації у формі, що дозволяє перевірити цілісність, достовірність та авторство електронних документів на цих носіях.

Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за умовами вказаних вище договорів зокрема, платіжної інструкції, меморіального ордеру, виписки з особового рахунку, тощо.

Матеріали справи не містять також виписки по рахунку відповідача у справі у розумінні первинного бухгалтерського документа для цілей бухгалтерського обліку.

Розрахунки заборгованості, що надані разом з позовною заявою, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, а, отже самі по собі не є належними доказами наявності заборгованості. Розрахунки складені самим позивачем, а тому інформація, зазначена у них, за умови відсутності первинних документів щодо видачі кредитних коштів, не може бути належним доказом отримання позичальником коштів у кредит. (Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.03.2025 по справі № 183/13475/23, від 16.06.2025 № 173/326/25).

В матеріалах справи також наявні паспорта до вказаних споживчих кредитів, разом з тим, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували, що первісні кредитори ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконали зобов`язання щодо видачі грошових коштів на картковий рахунок відповідача за кредитними договорами №11793-08/2024 від 10.08.2024, №79589738 від 29.01.2024, № 2952946 від 18.06.2024, № 8209547 від 22.08.2024, що свідчить про недоведеність заявлених позивачем позовних вимог, зокрема щодо отримання відповідачем грошових коштів за вказаними договорами .

Крім цього, відповідно до пункту 1 частини першої статті 512, статті 514ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступлення права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Отже, положеннями статей 512,1077 ЦК України проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договору про відступлення права вимоги, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Таким чином, укладаючи відповідний договір факторингу сторони у договорі визначають конкретний перелік зобов`язань, право на вимоги яких переходять до нового кредитора.

З метою визначення переліку таких зобов`язань сторони складають та погоджують відповідний реєстр, який є документальним підтвердженням переходу права вимоги за відчужуваними договорами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті512, статті514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договорами позики №79589738 від 29.01.2024, № 2952946 від 18.06.2024 від первісного кредитора ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки позивач посилається на договір факторингу, який був укладений з первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 14.06.2021 року, тоді як договір позики №79589738 був укладений 29.01.2024, а договір позики № 2952946 був укладений 18.06.2024, тобто після відступлення прав вимоги, що вказує на безпідставність доводів позивача, адже може відступатися вимога, яка на час укладання договору факторингу ще не існувала.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що: відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Однак, позивачем не надано доказів підтвердження оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» ціни продажу за договорами факторингу, тобто суми грошових коштів, що сплачуються фактором клієнту після підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників на умовах договору. Крім того, із змісту досліджених договорів факторингу, на які посилається позивач, встановлено, що вони взагалі не містять суми оплати. Акти прийому передачі Реєстру Боржників долучені до договорів факторингу не містять інформації щодо загальної суми заборгованості за реєстрами, по яких Фактор стає кредитором по відношенню до Позичальників.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин. У позовній заяві представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив також розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів, клопотання про надання суду додаткових доказів, витребування відповідних доказів та інших документів не заявляв.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки наданим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги недоведеність видачі первісними кредиторами ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ, ТОВ «АВЕНТУС Україна», відповідачу кредитних коштів за умовами договорів №11793-08/2024 від 10.08.2024, №79589738 від 29.01.2024, № 2952946 від 18.06.2024, № 8209547 від 22.08.2024, а також враховуючи ненадання позивачем достатніх доказів набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав вимоги за кредитними договорами №11793-08/2024 від 10.08.2024, № 11776-08/2024 від 12.08.2024, № 04294-09/2024 від 05.09.2024, №79589738 від 29.01.2024, № 2952946 від 18.06.2024, № 8209547 від 22.08.2024, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за даними договорами.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: Є.В. Челюбєєв