Провадження № 2-о/522/468/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

за участю: секретаря судового засідання - Запольської А.М.,

учасники справи в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 та Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2025 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 та Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заяву обґрунтовано тим, що 05.05.2014 укладено шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: ОСОБА_4 , громадянство Держава Ізраїль, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Республіка Узбекистан, Ташкентська область, місто Бекабад, РНОКПП НОМЕР_1 громадянство Україна. Шлюб зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній республіці Крим, актовий запис № 221. Указана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.05.2014, серія НОМЕР_2 .

28.06.2025 заявник через представника звернувся до заінтересованої особи із заявою про видачу свідоцтва про шлюб повторно, а у випадку відсутності в державному реєстрі актового запису про шлюб скласти (поновити) актовий запис та видати свідоцтво про шлюб, але Личаківський відділ РАЦС відмовив у видачі свідоцтва про шлюб повторно та поновлені актового запису про шлюб з тих підстав, що хоч заявники і мають свідоцтво про шлюб українського зразка але в електронному реєстрі актових записів відомостей щодо цього шлюбу не має, шлюб було укладено (зареєстровано) 05.05.2014 у місті Сімферополь, тобто вже під час тимчасової окупації АР Крим. Також у відмові було зазначено, що поновлення актового запису у випадку заявників можливе лише на підставі судового рішення.

Враховуючи зазначене, заявник просить суд встановлення факт, що має юридичне значення, а саме, встановити факт реєстрації 05.05.2014 на тимчасово окупованій території АР Крим шлюбу між заявниками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: ОСОБА_4 , громадянство Держава Ізраїль та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Республіка Узбекистан, Ташкентська область, місто Бекабад, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянство Україна, Центральним відділом відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис № 221. Прізвище після реєстрації шлюбу: дружина- « ОСОБА_5 », чоловік -« ОСОБА_6 ».

28.07.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

24.09.2025 від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання вимог.

Письмових пояснень від заінтересованих осіб до суду не надходило.

25.09.2025 учасники справи в судове засідання не з`явились.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Розглянувши матеріали заяви та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що між заявником та заінтересованою особою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 05.05.2014 Центральним відділом відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній республіці Крим, зареєстровано шлюб, актовий запис № 221.

28.06.2025 заявник через представника звернувся до заінтересованої особи щодо поновлення актового запису про шлюб № 221, зареєстрований Центральним відділом відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній республіці Крим, однак 12.07.2025 Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, розглянувши заяву повідомив заявника про те, що проведеною перевіркою за первинними та поновленими актовими записами цивільного стану та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не виявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5) ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

У частині 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відомості про реєстрацію, розірвання шлюбу підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про реєстрацію шлюбу особи, виданих органами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливість збору доказів реєстрації шлюбу особи на окупованій території може бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Необхідність встановлення юридичного факту укладення 05.05.2014 шлюбу між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надасть можливість заявнику отримати належним чином юридично дійсне на території України свідоцтво про шлюб та отримати відповідний актовий запис у Державному реєстрі актів цивільного стану, як підтвердження наявності шлюбних стосунків сторін на Державному рівні.

Беручи до уваги те, що 05.05.2014 між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Центральним відділом відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній республіці Крим зареєстровано шлюб, актовий запис № 221, територія якого відноситься до тимчасово окупованої, суд вважає за можливе відповідно до ст. 315 ЦПК України та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вказану заяву задовольнити та встановити факт реєстрації шлюбу, укладеного між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 81, 259, 263-265, 268, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 та Личаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт реєстрації 05.05.2014 на тимчасово окупованій території АР Крим шлюбу між заявниками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: ОСОБА_4 , громадянство Держава Ізраїль та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: Республіка Узбекистан, Ташкентська область, місто Бекабад, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянство Україна, Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис № 221. Прізвище після реєстрації шлюбу: дружина- « ОСОБА_5 », чоловік -« ОСОБА_6 ».

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 29.09.2025.

Суддя І.А. Павлик