Справа № 523/6746/24
Провадження №2/523/1901/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Бокова О.М.

за участю секретаря судових засідань - Шаріпової Ю.М.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Кокарєва А.П.

представника третьої особи - Дмитрієвої Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - Пересипський районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

До Пересипського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, в якій просив позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, просив стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подання позовної заяви - 22.04.2024 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Крім того, доручено адміністрації Кам`янської виправної колонії № 34 (адреса: м. Кам`янське, Дніпропетровська область, вул. Михайла Грушевського, буд.214) вручити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії № 34, копію позовної заяви про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, ухвалу суду про відкриття провадження у справі з додатками до позову та відібрати від неї розписку про їх отримання.

Не погоджуючись з позовними вимогами на адресу суду 11.11.2024 року (вх. № 37337) за підписом представника відповідача адвоката Кокарєва Андрія Павловича надійшов відзив на позовну заяву.

Згідно відзиву представник зазначив, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не відповідає найкращим інтересам дитини сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та є тим крайнім заходом впливу, який за обставинами цієї справи не може бути застосований до відповідачки з огляду на її зміну на кращий бік, та за відсутності її вини в ухиленні від виконання батьківських обов`язків.

Звертаючись до суду позивач повідомив, шо фактично з 2013 року він припинив шлюбні стосунки з відповідачкою, сторони перестали проживати разом та зазначив про те, шо на протязі всього часу з 2013 року тільки він займається вихованням, розвитком та піклуванням сина, зокрема, з червня 2013 року син мешкає разом з ним та знаходиться на його повному утриманні, що підтверджується характеристикою з Одеського ліцею ОМР № 24. Зазначені обставини Відповідачкою частково не визнаються.

Представник зазначає, що факт самостійного утримання дитини батьком може бути встановлений виключно в судовому порядку, при цьому, відповідачка наголошує на тому, шо починаючи з 2013 року по день пред`явлення цього позову до суду спір між батьками щодо сплати аліментів на утримання дитини був відсутній, адже відповідачка також приймала участь в утриманні сина, що спростовує доводи позивача про його одноособове утримання сина починаючи з червня 2013 року.

На теперішній час у відповідачки відсутня будь-яка заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина, а також такої заборгованості ніколи не існувало в минулому. Крім того, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 липня 2024 року по справі № 523/6755/24 шлюб між сторонами цієї справи було розірвано, проте, в рішенні суду жодні обставини щодо фактичного припинення шлюбних відносин сторін у 2013 році відсутні.

Насправді, сторони проживали спільно до жовтня 2016 року, з жовтня 2016 року по січень 2017 року дитина проживала разом з матір`ю. Відповідачка не заперечує, що за домовленістю між батьками дитина проживає разом з батьком з січня 2017 року. Проте, навіть при проживанні сина разом з батьком, мати продовжувала утримувати сина, мала з ним постійний зв`язок, спільно з батьком вирішувала питання виховання сина.

Представник зазначив, що Верховний Суд розглядав справи щодо позбавлення батьківських прав із урахуванням різних обставин, зокрема й тих, коли один із батьків перебуває в місцях позбавлення волі. Відмову в позбавленні батьківських прав часто обґрунтовують наступними аспектами: 1. Наявність зв`язку з дитиною: Суд враховує, чи намагався батько або мати підтримувати стосунки з дитиною навіть під час ув`язнення, наприклад, через листування чи інші форми контакту. 2. Інтереси дитини: Головним критерієм є найкращі інтереси дитини. Суд може ухвалити рішення про відмову в позбавленні батьківських прав, якщо вважає, що батько/мати можуть надати підтримку та належний догляд після звільнення, і що дитина не зазнає шкоди від продовження таких стосунків. 3. Реабілітація: Суд також зважає на зусилля батька чи матері змінити своє життя - участь у програмах реабілітації, освіту, працевлаштування під час відбування покарання. Зазначені критерії напрацьовані Верховним Судом щодо відмови у позбавленні батьківських прав у випадку відбування одним з батьків покарання у місці позбавлення волі відповідають обставинам даної справи.

Зокрема, після взяття відповідачки під варту та під час відбування нею покарання в Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 34)» між батьками дитини існувала домовленість про те, що з метою не нанесення дитині психологічної травми та зважаючи на малолітній вік дитини батьки повідомлять дитині про те, що мати - ОСОБА_2 перебуває у відрядженні за межами державного кордону України, а не у місцях позбавлення волі. Проте, навіть не зважаючи на це, зв`язок між матір`ю та дитиною підтримувався засобами телефонного зв`язку (коли у Відповідачки була така можливість).

Представник вказує, що відповідачка відправляла дитині голосові повідомлення, спілкувалась з дитиною, цікавилась у сина як його справи, також були телефонні розмови з сином під час всього відбування покарання але без особистих зустрічей (за домовленістю батьків щоб не травмувати дитину психологічно).

Після звільнення з місця позбавлення волі відповідачка одразу зв`язалась з дитиною за номером телефону НОМЕР_2 вони почали активно спілкуватися спочатку по відео зв`язку, а потім шляхом особистих зустрічей. Під час цих зустрічей мати організувала дозвілля сина: спільні походи на море, підтримувала захоплення сина відео іграми, прогулянки в парку тощо.

Відповідно вищевикладене свідчить, як сильно дитина та мати люблять один одного, а також, шо мати піклується про сина, завжди бажає з ним зустрітися, цікавиться його дозвіллям, станом здоров`я, навчання, захопленнями тощо (а.с.80-88).

До відзиву на позовну заяву представником надані копії документів, а саме копії (скріншотів) листування між матір`ю та сином та копії фотографій.

Також, на адресу суду 07.01.2025 року (вх. № 419) надійшов висновок органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (а.с.116-118).

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 27.02.2025 року цивільну справу прийнято до провадження судді Бокова О.М.

В подальшому, ухвалою суду від 10.03.2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.153).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача Кокарєв А.П. позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначили, що позов є не підтвердженим та відсутні підстави для його задоволенні.

Представник третьої особи Дмитрієва Т.П. зазначила, що підтримує висновок органу опіки та піклування в якому висловлена думка щодо не доцільності позбавлення батьківських прав відповідача у справі.

Заслухавши пояснення сторін, позивача, який просив задовольнити позовні вимоги, відповідача та представника відповідача, які просили відмовити в задоволенні позовних вимог, представника третьої особи, яка також просила відмовити в задоволенні позову, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами на підтвердження та спростування позовних вимог, висновок органу опіки та піклування в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 зазначив, що спільна дитина сторін у справі перебуває на повному утриманні позивача, він самостійно займається виховання дитини, станом на час подання позову до суду, відповідач відбуває покарання відповідно до вироку Приморського районного суду м. Одеси. Відповідно, відповідач не піклується про сина, не приймає участі у його вихованні, не проявляє турботи щодо дитини, не виявляє зацікавленості щодо подальшої долі дитини сторін у справі.

З урахуванням викладеного позивач просить: позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження сторони у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.11).

Згідно рішення Пересипського (Суворовського) районного суду м. Одеси від 23.07.2024 року шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.109-110).

Відповідно до довідки Одеського ліцею № 24 Одеської міської ради встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , навчається в 6-му Г класі Одеського ліцею № 24 Одеської міської ради (а.с.14).

Відповідно до характеристики за підписом директора та класного керівника встановлено, що дитина навчається в Одеської ліцеї № 24 з першого класу. Володіє навчальним матеріалом на середньому та достатньому рівні. За характером стриманий, дружелюбний, привітний, веселий, розсудливий, має багато друзів. В характеристиці зазначено, що батько займається вихованням сина, з першого класу відвідує батьківські збори, активно бере участь в житті класу, цікавиться навчанням сина (а.с.15).

Також, судом встановлено, що позивач надав суду докази щодо власного працевлаштування та отримання доходу (а.с.16,17).

Судом встановлено, що згідно вироку Приморського районного суду м. Одеси від 24.09.2020 року (справа № 522/11933/18) ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років (а.с.18-21).

Згідно довідки про звільнення встановлено, що ОСОБА_2 звільнена від відбування покарання 26.08.2024 року - по відбутті строку покарання (а.с.98).

Заперечуючи щодо обставин позову відповідач зазначила, що протягом усього часу відбування покарання підтримувала зв`язок з сином, не має заборгованості зі сплати аліментів, постійно відправляла сину голосові повідомлення, після звільнення від відбування покарання, одразу зв`язалась з сином та стала активно спілкуватися з дитиною, тісний зв`язок між матір`ю та сином свідчить про те, що мати та син люблять одне одного та мати не бажає втрачати зв`язок з дитиною.

Так, судом встановлено (а.с.102-105), що відповідач підтримувала з сином зв`язок, шляхом листування в телефонному режимі, з тесту повідомлень встановлено, що відповідач цікавилась життям сина, запитувала про його справи, настрій, та те, чим він займається.

Судом досліджується висновок органу опіки та піклування про дальність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Так, висновком встановлено наступне:

Відповідно до рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23.07.2024 року справа № 523/6755/24, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05.08.2011, розірвано.

Від шлюбу є малолітній син, ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що 27.03.2012 складено відповідний актовий запис № 2575 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції.

Відповідно до довідки наданої Департаментом надання адміністративних послуг ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 18.06.2013 року.

Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», наданою департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_8 , на території України станом на 19.04.2024 незнятої чи непогашеної не має, у розшуку не перебуває.

Відповідно до довідки наданої ТОВ "Агроком" ОСОБА_1 працює з 05.07.2023 року. Має стабільний дохід.

Згідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», наданою департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на території України станом на 07.10.2024 є особою, стосовно якої інформація: засуджена 24.09.2020 Приморським районним судом м.Одеси, статті: 309 7 ч. 2, 70 КК України на 6 років. Звільнена:26.06.2024. В розшуку не перебуває. ОСОБА_2 надала довідку про звільнення, про те, що вона відбувала покарання в "Кам`янська виправна колонія (№34)" на підставі вироку Приморського районного суду від 24.09.2020 за ст. 309 ч. 2, 307 ч. 2, 70 КК України на строк 6 років позбавлення з конфіскацією 1/2 частини всього належного їй майна.

ДУ "Кам`янська виправна колонія (№34)" надана довідка від 22.08.2023 в якій зазначено, дійсно ОСОБА_2 відбуває покарання згідно вироку Приморського ного суду м. Одеси від 24.09.2020 за ст. 309 ч. 2, 307 ч. 2, 70 КК України на строк 6 років позбавлення волі.

ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)» надали характеристику на ОСОБА_2 , в якій зазначено, що під час відбування покарання вона була працевлаштована та виконувала свою роботу. З рідних має матір, батька, сина та рідного брата, та чоловіка з підтримує доброзичливі зв`язки шляхом щоденних телефонних розмов та через мережу нет. Свідомо дотримувалась норм та розпорядку, тактовна та ввічлива, виконувала законні вимоги адміністрації. В установі має три заохочення у виді подяки за добросовісне ставлення до праці, прийняття активної участі у житті відділення та своєю активною поведінкою була взірцем для інших засуджених. Постійно спілкувалася зі своїм сином, цікавилась його життям та успіхами в навчанні.

ОСОБА_2 в своїй заяві від 07.08.2024 повідомила, 26.06.2024 року вона звільнилася. В неї повністю змінився світогляд та має намір працевлаштуватися і вести добропорядний спосіб життя. Після звільнення встала на облік в Одеський Державний центр зайнятості, записалася на навчання по професії "Візажист". Дуже любить свого сина, наразі постійно з ним спілкується, підтримує зв`язок телефоном, проводить разом час, гуляє.

ОСОБА_2 надала довідку «Одеська філія Одеського обласного центру зайнятості» від 24.09.2024року, яка підтверджує, що вона зареєстрована як безробітна з 25.07.2024р.

Відповідно до довідки наданої КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 18.11.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки Центру на значиться. На психіатричному та наркологічному обліку не перебуває.

16.12.2024р. спеціалістами органу опіки та піклування - Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради обстежено умови проживання родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 про що складено відповідний акт. Батьком створені належні умови для проживання дитини, а саме, є окрема кімната, шафа, стіл для навчання, ноутбук, в наявності одяг по сезону відповідного віку.

З метою об`єктивного та всебічного розгляду порушеного питання, органом опіки та піклування проведено бесіду з неповнолітнім ОСОБА_7 , який повідом, що з мамою постійно спілкується, вони разом гуляють, він ходить до неї у гості. ОСОБА_8 любить свою маму. Під час відбування покарання мати його постійно дзвонила.

Відповідно до інформації Центру соціальних служб Одеської міської ради від 15.05.2024 із соціальної роботи відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської гади у Пересипському районі здійснено вихід 13.05.2024 для проведення оцінки сім`ї родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт оцінки потреб сім`ї. Батько виконувати батьківські обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною.

За інформацією Центру соціальних служб Одеської міської ради від 09.09.2024р. із соціальної роботи відділу соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської ради у Хаджибейському районі здійснено вихід 06.08.2024р. для проведення оцінки сім`ї родини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , про що складено відповідний акт оцінки потреб сім`ї. Мати здатна виконувати батьківські обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною.

Зважаючи на вищевикладене, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (протокол засідання від 19.12.2024 № 24) керуючись ст. 164 Сімейного Кодексу України, постанови № 3 Пленуму Верховного ту України від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при ц справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», орган та піклування - Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради вважає не доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно малолітнього, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.116-118).

З огляду на досліджений висновок органу опіки та піклування судом встановлено, що комісією ретельно та послідовно досліджено питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав, встановлені обставини щодо сторін, ставлення матері до дитини та дитини до матері, встановлено факт спілкування матері з дитиною під час відбування покарання, зокрема, встановлено, що відповідач змінила світогляд, працевлаштувалась, веде добропорядний спосіб життя.

Вирішуючи позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав, суд виходить з наступного.

У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках у разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька й матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У пунктах 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

З огляду на зазначене, суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження підстав передбачених ст. 164 СК України, самі лише обставини, що викладені позивачем у позові не можуть слугувати безперечними доказами ухилення від батьківських обов`язків.

Судом не приймаються до уваги твердження позивача, що відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, та не цікавиться життям сина, як такі, що прямо спростовані матеріалами справи.

Крім іншого, судом встановлено, що відповідач відбувала покарання у вигляді позбавлення волі, а відтак фізично не могла приймати участь в житті дитини, разом з цим, встановлено, що й безпосередньо знайшло своє підтвердження у висновку органу опіки та піклування, що протягом часу відбування покарання відповідач спілкувалась з сином та цікавилась його життям.

Судом встановлено, що мати та син підтримують стосунки, разом проводять час, та дитина відчуває любов до матері.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач, як мати не бажає спілкуватися з сином, та брати участь в його вихованні, натомість установлено, що мати дитини, після відбування покарання змінила світогляд, працевлаштувалась та проводить з сином час.

Таким чином, наявні обставини недоведеності свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

З огляду на зазначене матеріли справи не містить в собі достатніх та аргументованих доказів щодо свідомого ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, його стійкого та свідомого нехтування батьківськими обов`язками тощо.

Слід зазначити, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 06.10.2021 по справі № 320/5094/19, від 02.12.2020 у справі № 180/1954/19, від 13.11.2020 у справі № 760/6835/18, від 09.11.2020 у справі № 753/9433/17, від 02.11.2020 у справі № 552/2947/19, від 24.04.2019 у справі № 300/908/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Водночас, позивачем не наведено обставин, які б свідчили, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина буде сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, та не зазначено, яким чином позбавлення відповідача батьківських прав вплине на краще життя спільної дитини сторін у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» зазначив, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

З даного приводу суд зазначає, що відповідач активно захищає своє право щодо батьківських прав відносно сина, приймала участь у всіх судових засіданнях, що свідчить про намір та бажання бути в житті дитини.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Статтею ст.263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Позивачем не представлено і за наслідками розгляду справи судом не здобуто беззаперечних доказів, що позбавлення батьківських прав буде відповідати основним інтересам дітей. Крім того, позивачем не зазначено, які безспірні докази свідчать про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача у свідомому нехтуванні своїми обов`язками, не наведено достатніх обставин, які б свідчили про необхідність застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу на неї, як позбавлення батьківських прав.

Наявність судимості, не являється єдиною і беззаперечною підставою позбавлення батьківських права.

Аналізуючи досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено тих обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 19, 164, 165, 166 СК України, Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, Постановою Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 5, 10, 12, 13, 18, 76-81, 258, 264, 265, 268, 273,280-284, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - Пересипський районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складно 22.08.2025р.

Суддя: О.М.Боков