_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/621/25
УХВАЛА

про відмову у затвердженні мирової угоди

25.09.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси спільну заяву сторін про укладення мирової угоди по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить стягнути солідарно з громадянина України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Котовським МРВ УМВС України в Одеській області 25.06.2005р., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та громадянина Молдови ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 07.09.2001 року, адреса проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 21.06.2000 р., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) заборгованість, що виникла на підставі Договору відступлення права вимоги № 1 від 03.03.2019 року та Договору поруки від 03.03.2019 року, у розмірі 12 000 000 (дванадцять мільйонів) доларів США; стягнути на користь громадянина України ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору, у розмірі: 7570,00 грн. з ОСОБА_2 та 7570,00 грн. з громадянина Молдови ОСОБА_3 .

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2024 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06.11.2024 року прийнято дорозгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

20.01.2025 року до Київського районного суду м.Одеси від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Вечерової Є.М. надійшла заява про визнання позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 01.04.2025 року було відмовлено у прийнятті визнання позову представником відповідача ОСОБА_3 адвоката Вечерової Є.М., закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

04.09.2025 року до Київського районного суду м.Одеси через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 , відповідача Підгородинського О.Л., представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Вечерової Є.М. надійшла письмова спільна заява сторін про укладення мирової угоди та мирова угода від 29.08.2025 року.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

До судового засідання з`явився його представник адвокат Черненко М.О., який підтримав спільну заяву сторін про затвердження мирової угоди, та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

До судового засідання не з`явився представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Джулай М.В., належним чином повідомлявся, через канцелярію суду надав заяву, якою просив проводити розгляд справи без його участі, не заперечував проти затвердження мирової угоди, послався на те, що перебуває у відрядженні, проте на підтвердження причини неявки до суду не надав будь-яких підтверджуючих документів.

Відповідач ОСОБА_5 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

До судового засідання з`явився представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Вечерова Є.М., яка просила задовольнити спільну заяву сторін про затвердження мирової угоди.

Перевіривши матеріали справи, письмову спільну заяву сторін про затвердження мирової угоди, мирову угоду, заслухавши учасників процесу, суд дійшов висновку, що мирова угода не підлягає затвердженню, виходячи з наступних підстав.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.

Мета, зміст, порядок укладення сторонами мирової угоди та її затвердження судом визначені у статті 207 ЦПК України.

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Із пояснень представника позивача ОСОБА_1 адвоката Черненко М.О. у судовому засіданні вбачається, що текст мирової угоди було погоджено між сторонами до судового засідання, він особисто був присутній при складанні мирової угоди, але її не підписував, оскільки позивач особисто підписав мирову угоду, відповідач ОСОБА_2 підписав мирову угоду, але його адвокат Джулай М.В. не був присутній при складанні мирової угоди, але йому було відомо про умови угоди, відповідач ОСОБА_5 не був присутній при складанні мирової угоди, але від його імені підписала його представник адвокат Вечерова Є.М., повноваження її як адвоката не обмежено.

До судового засідання не з`явився позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Джулай М.В., при цьому заявляючи про затвердження мирової угоди та подавши до канцелярії суду письмову спільну заяву сторін про укладення мирової угоди, вказані особи, яким належить в судовому засіданні право особисто підтримати та підписати мирову угоду, зокрема позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , які особисто підписали текст мирової угоди, не зазначили підстав неможливості особистої явки до суду та не наводили поважних причин своєї неявки в судове засідання, що унеможливлює заслуховування їх думки щодо умов мирової угоди, неможливо з`ясувати волевиявлення сторін на зазначені у тексті мирової угоди умови.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.207 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє чи не обмежені представники сторін вчиняти відповідні дії.

Виходячи із норми вказаної статті, особливості мирової угоди полягають в тому, що вона укладається тільки в судовому засіданні з дотриманням письмової форми, сторони мирової угоди повинні бути присутні в судовому засіданні, оскільки суд роз`яснює наслідки укладення мирової угоди та перевіряє волевиявлення сторін на її укладення.

За таких обставин, враховуючи, що підписанти спільної заяви сторін та безпосередньо мирової угоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились без поважних причин, умови мирової угоди не відповідають вимогам ст.207 ЦПК України, тому спільна заява сторін не може бути прийнята із затвердженням мирової угоди та закриттям провадження у справі.

Частиною п`ятою статті 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Виходячи зі змісту статті 207 ЦПК України, обов`язковою умовою затвердження судом мирової угоди є її відповідність вимогам закону і відсутність порушення прав чи законних інтересів третіх осіб. Йдеться про дотримання як вимог, передбачених процесуальним законодавством, так і вимог, які випливають з цивільного законодавства.

Таким чином, вирішуючи питання про затвердження мирової угоди, суд має врахувати, що умови мирової угоди не можуть суперечити закону, а також брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із таким затвердженням.

Як встановлено судом, предметом позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є стягнення заборгованості за Договором відступлення права вимоги № 1 від 03.03.2019 року та Договору поруки від 03.03.2019 року у розмірі 12 000 000 мільйонів доларів США.

Із позову вбачається, що право вимоги боргу на підставі Контракту № 23 від 05.02.1993 року та Контракту № 14 від 20.02.1990 року перейшло позивачу ОСОБА_1 згідно Договору відступлення права вимоги №13/11 від 13.11.2018 року від громадянина ОСОБА_7 , у якого, у свою чергу, право вимоги боргу за Основними договорами виникло на підставі Договору про відступлення права вимоги № 11 від 01.02.1999 року та Договору про відступлення права вимоги № 7 від 01.02.1999 року. Позивач зазначає, що з метою виконання своїх зобов`язань за Договором відступлення права вимоги, 03.03.2019 року, позивач передав відповідачу ОСОБА_2 усі документи, що підтверджують наявність боргу ТОВ «Омега груп» перед позивачем на підставі відповідних актів приймання-передачі документів. У подальшому було Укладено Угоду про взаєморозрахунки до Договору відступлення права вимоги № 1 від 03.03.2019 року, якою відповідач ОСОБА_2 зобов`язався сплатити позивачу за відступлення ним прав вимоги боргу з ТОВ «Омега» за Основними договорами в сумі 12000000 дол.США у термін до 25.12.2023 року.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами в численних договорах, угодах, актах значаться також інші юридичні та фізичні особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Омега Групп» з офісом в Республіці Молдова, м.Кишинев, в особі директора Топоровського С.І., Фірма Tekar LTD Company Israel в особі президента С.Терновського; Фірма R.A.S.A Import-Export USA в особі президента Р.Залезник; громадянин Молдови ОСОБА_8 .

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі, якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Суд зауважує про те, що в процесі судового засідання необхідно ретельно дослідити усі обставини справи, укладених між сторонами різноманітних договорів, угод, актів, з метою не порушення прав третіх осіб, тому вищевказана спільна заява сторін про затвердження мирової угоди є передчасною.

Пунктом 1 ч.5 ст.207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб або є невиконуваними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207, 258-260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні спільної заяви позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Вечерової Євгенії Миколаївни про затвердження мирової угоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 вересня 2025 року.

Суддя М. В. Гниличенко