Справа № 688/1843/25
Провадження № 2/682/934/2025
15 вересня 2025 року
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючої судді Мотонок Т.Я.,
за участю секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута цивільну справу № 688/1843/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
До Славутського міськрайонного суду Хмельницької області за підсудністю від Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшла цивільна справа № 688/1843/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову вказано, що ОСОБА_1 перебував в шлюбі з ОСОБА_2 з 04 березня 2010 року, подружні стосунки припинили з літа 2016 року. З лютого 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні позивача та проживає з ним. Окрім того, із позивачем проживає син колишньої дружини позивача від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обох синів позивач ОСОБА_1 виховує та утримує з 2017 року.
Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , їх станом здоров?я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, їх навчанням, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей. Відповідач не спілкується з малолітнім ОСОБА_5 в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Всі ці обставини шкодять інтересам мого малолітнього сина ОСОБА_5 .
Відповідач не виконує свої материнські обов?язки, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні малолітнього сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки.
За таких обставин позивач звернувся до суду та просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 09.06.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 07.07.2025. Крім того, до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Орган опіки і піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради.
07.07.2025 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 15.09.2025.
15.09.2025 в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 поданий позов підтримав. Додатково повідомив, що після розлучення із ОСОБА_2 остання не з`являлась в житті сина ОСОБА_5 . Вже близько 8 років вона з сином не спілкується та не виявляла такого бажання. На даний час він із сином проживають разом, всі питання щодо виховання та забезпечення сина виконує лише він, колишня дружина після розірвання шлюбу повністю відсутня в житті дитини.
Від представника Органу опіки і піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Занов`яка І.С. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позов ОСОБА_1 підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду справи, до суду не з`явилась та про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подавала, у зв`язку із чим протокольною ухвалою суду від 15.09.2025 було постановлено здійснювати заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Окрім того, в судовому засіданні у якості свідків були допитані: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , неповнолітній ОСОБА_3 .
Так, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розповів, що проживає разом із татом, інколи до них приходить бабуся. Маму він не бачив вже дуже давно, коли востаннє спілкувався з нею не пам`ятає. Мама не дарує йому подарунків, не вітає з днем народження і взагалі не цікавиться його життям. З татом йому добре, він піклується про нього у нього є все необхідне.
Свідок ОСОБА_8 повідомив, що знайомий із позивачем ОСОБА_1 з 90-х років, деякий час вони разом працювали. Йому відомо, що близько 8 років тому позивач розлучився з відповідачкою. З того часу, він її жодного разу не бачив. Син ОСОБА_5 залишився проживати з татом. Протягом цього часу вона не цікавилась сином ОСОБА_5 та не спілкувалась із ним. ОСОБА_5 проживає з ОСОБА_1 , який забезпечує дитину всім необхідним. Інколи до них приходить мама ОСОБА_1 , щоб допомогти із онуком. ОСОБА_1 ніколи не чинив перешкод у спілкуванні матері з сином.
ОСОБА_9 повідомив, що з дитинства товаришує із позивачем ОСОБА_1 . Після розлучення ОСОБА_2 із ОСОБА_1 син ОСОБА_5 залишився проживати з татом, оскільки мати життям дитини не цікавилась. Протягом цих 8 років мати до дитини жодного разу не з`являлась. ОСОБА_1 ніколи не чинив перешкод у спілкуванні матері з сином. ОСОБА_1 належно дбає про сина та забезпечує його всім необхідним.
ОСОБА_7 повідомив, що з дитинства знайомий з позивачем ОСОБА_10 . ОСОБА_11 він не бачив вже близько 8 років. Йому відомо, що за весь цей час ОСОБА_2 дитиною не цікавилась взагалі. ОСОБА_1 із сином допомагає його мама (бабуся ОСОБА_5 ).
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно статті 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.
Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 16 вказаної Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Абзацом 1 і 2 пункту 16 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батьків до дитини (постанова Верховного суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення у справі «Хант проти України», від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58).
У п.п. 47-49 рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.
Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом доказування у даній справі є факти та обставини невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , служить підставою для позбавлення її батьківських прав відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України.
З документів, доданих до матеріалів справи позивачем, вбачається наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач) перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 березня 2010 року, подружні стосунки було припинено літом 2016. За рішенням суду від 08.02.2017 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 13-14).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 (а.с. 6).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7, 8).
З документів, наданих закладом освіти Гімназією № 4 Шепетівської міської ради Хмельницької області, а саме: з характеристики від 17.04.2025 та довідки від 16.04.2025 № 8, слідує, що ОСОБА_3 , 2015 р.н., дійсно навчається у вказаному навчальному закладі з першого класу. За період навчання хлопчик зарекомендував себе з позитивної сторони. Батько приділяє належну увагу вихованню сина. Мати дитини, ОСОБА_2 ,, контакту із закладом освіти не має, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину до школи приводить і забирає батько, ОСОБА_1 , який спілкується із педагогами, цікавиться життям дитини (а.с. 15, 16, 9).
Згідно Акту № 83 від 18.11.2024, за адресою: АДРЕСА_2 , проживають ОСОБА_12 , 2003 р.н., разом із сестрами: ОСОБА_13 , 2010 р.н., та ОСОБА_14 , 2014 р.н. ОСОБА_15 зареєстрований за вказаною адресою, однак фактично не проживає (а.с. 75).
Із довідки КП «КНП Шепетівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Шепетівської міської ради Хмельницької області» від 06.02.2025 № 20/89 слідує, що нагляд за здоров`ям дитини та супровід при зверненні до лікаря здійснює батько, ОСОБА_1 (а.с. 10).
З висновку Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 19.04.2017 вбачається, що за заявою ОСОБА_1 було визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком, оскільки мати, ОСОБА_2 , з дитиною не проживає, участі у його вихованні не бере (а.с. 11).
Згідно висновку Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 14.03.2025, громадянка ОСОБА_2 з сином не проживає, участі у його вихованні не бере з 2016 року, здоров?ям та навчанням не цікавиться, матеріально не допомагає. Малолітній ОСОБА_3 проживає з батьком, ОСОБА_1 , який займається його вихованням та здійснює утримання. Враховуючи зазначене, орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради вважає доцільним позбавлення громадянки ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).
Отже, додані позивачем до позову докази підтверджують факт умисного, систематичного невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її свідому відмову від участі в житті дитини.
Під час розгляду справи в суді знайшов підтвердження факт, що ОСОБА_2 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина, що призвело до того, що дитина з матір`ю не спілкується та не бажає цього. Зазначені обставини доведені факти невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина слугують підставою для позбавлення його батьківських прав.
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Таким чином, зважаючи на те, що дитина не має сімейних зв`язків із ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачки батьківських прав сприятиме найвищим інтересам дитини та забезпечить його нормальний моральний, психологічний розвиток та стабільне та спокійне життя в цілому.
Отже, позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають задоволенню.
Окрім того на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1221,20 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 263- 265, 280-289 ЦПК України, суд
Позов задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 )
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 , дані паспорту та РНОКПП не відомі)
Повний текст рішення складено: 23.09.2025.
Суддя Мотонок Т. Я.