Провадження №2/523/5163/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої - судді Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми надмірно виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам,

УСТАНОВИВ:

09 червня 2025 року до суду надійшла позовна заява Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 34800 грн за період з 01 листопада 2023 року до 30 листопада 2024 року, оскільки він втратив право на її отримання.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа, щомісячно у період з березня 2022 року до квітня 2023 року нараховувалася допомога на проживання у розмірі 2000 грн. З травня 2023 року до серпня 2024 року на підставі його заяви нараховувалася допомога у розмірі по 3000 грн щомісячно, як особі з інвалідністю. У зв`язку із закінченням строку висновку МСЕК у період з 01 червня до 31 серпня 2024 року утворилася переплата у розмірі 3000 грн. Після проведеного перерахунку з відповідача утримувалися кошти у розмірі 20 %, у зв`язку з чим розмір допомоги після перерахунку склав 1600 грн. За результатом верифікації встановлено, що ОСОБА_1 з 05 вересня 2023 року перебуває за кордоном понад 60 календарних днів, повідомлень про виїзд за кордон від нього не надходило. Отже, з 01 листопада 2023 року він втратив право на допомогу, а у період з 01 листопада 2023 року до 30 листопада 2024 року отримав допомогу на проживання неправомірно.

У зв`язку з чим позивач просить стягнути з нього надмірно виплачену суму допомоги разом із понесеними судовими витратами.

13 червня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання 18 вересня 2025 р не з`явилися, були повідомлені про розгляд справи належним чином.

В матеріалах справи є клопотання представниці позивача про розгляд справи за її відсутності, в якому вона також позов підтримує і не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи, проте кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату з довідкою АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями до суду не звертався.

Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 05 квітня 2022 року до 05 квітня 2023 року перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціальної політики Чорноморської місцевої ради Одеського району Одеської області та йому щомісяця нараховувалася грошова допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 2000 грн з березня 2022 року до квітень 2023 року.

З 05 квітня 2023 року ОСОБА_1 став на облік як внутрішньо переміщена особа в управлінні соціального захисту населення Пересипського району Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради.

Заяви про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб та надання допомоги на проживання ОСОБА_1 подав особисто, на підставі яких йому нараховувалася допомога з травня 2023 року до серпня 2024 року у розмірі 3000 грн, як особі з інвалідністю.

Враховуючи закінчення у ОСОБА_1 строку висновку МСЕК, у період з 01 червня до 31 серпня 2024 року утворилася переплата у розмірі 3000 грн, у зв`язку з чим позивач здійснив ОСОБА_1 перерахунок допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 3000 грн до 2000 грн, а також щомісячно із вказаного розміру допомоги утримувалися кошти у розмірі 20%, тому у період з вересня до листопада 2024 року відповідач отримував допомогу у розмірі 1600 грн.

19 листопада 2024 року за результатом здійсненої Міністерством фінансів України верифікації встановлено, що ОСОБА_1 з 05 вересня 2023 року виїхав за межі України та перебуває за кордоном понад 60 календарних днів, що підтверджується листом Державної прикордонної служби України від 20.12.2024 № 19-88203/18/24-Вих.

Повідомлень про виїзд за кордон від відповідача до управління не надходило.

Отже, з 01 листопада 2023 року ОСОБА_1 втратив право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та у період з 01 листопада 2023 року до 30 листопада 2024 року отримав допомогу на проживання неправомірно.

25 грудня 2024 року засобами телефонного зв`язку відповідача повідомлено про припинення виплати та необхідність повернення коштів, 07 лютого 2025 року ОСОБА_1 направлено лист з вимогою повернути неправомірно отриману допомогу у розмірі 34800 грн.

Відповідно до пункту 10 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332, якщо під час отримання допомоги настав строк повторного оцінювання експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи з інвалідністю, така допомога продовжує надаватися протягом трьох місяців з дня закінчення строку дії довідки медико-соціальної експертної комісії або рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи у розмірі, встановленому у пункті 2 цього Порядку, для осіб з інвалідністю.

Пунктом 6 вказано Порядку передбачено, що якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги).

Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 332 нарахування та виплата допомоги уповноваженій особі або отримувачу припиняється та більше не призначається/поновлюється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо її повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин.

Обґрунтованими причинами вважаються службове відрядження, оздоровлення дітей, супроводження дітей під час участі в міжнародних змаганнях або участь у відповідних змаганнях, стажування, навчання, лікування, реабілітація, хвороба особи або члена сім`ї, смерть членів її сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, відвідування закладів охорони здоров`я, судових та правоохоронних органів, через які особа не за власним бажанням могла бути відсутньою за місцем проживання/перебування, що підтверджується документально.

Пунктом 29 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 встановлено, що у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.

Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, оцінивши надані докази та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаю задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач втратив право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, не повідомив про обставини, які є підставою для припинення такої виплати, та за період з 01 листопада 2023 року до 30 листопада 2024 року отримував її неправомірно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми надмірно виплаченої допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) на користьДепартаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (, місцезнаходження: вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65022) надміру виплачену суму допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 34800 грн, а також судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 23 вересня 2025 року.

Суддя