Справа № 161/2475/25 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/908/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 14 листопада 2010 року перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2018 року між ними розірваний. У шлюбі народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначала, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Позивач також вказувала, що розмір стягуваних аліментів на даний час є недостатнім і таким, що не задовольняє елементарні потреби дітей. З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів витрати на неповнолітніх дітей, які проживають з нею та перебувають на її утриманні значно зросли. Так, зросли витрати на навчання, оплату комунальних послуг, прожиття, харчування та одяг. Розмір мінімальної заробітної плати та розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб також зросли. Вона постійно змушена витрачати значні грошові суми на лікування синів, оскільки вони часто хворіють. Її доходів недостатньо для утримання дітей. При цьому відповідач є працездатною особою, має задовільне фінансове становище та спроможний сплачувати аліменти на утримання синів у більшому розмірі.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення суду з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі з 2 500 грн до 4 000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року, та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 .

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову у цій справі. Суд залишив поза увагою те, що позивач не довела належними та допустимим доказами передбачені ст. 192 СК України підстави для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а саме, що її матеріальний стан та стан здоров`я з часу присудження аліментів значно погіршилися. Водночас позивач не надала доказів, які б підтверджували покращення його, як платника аліментів, матеріального стану.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подала.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 25 вересня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів на утримання дітей належить змінити, в решті рішення суду залишити без змін, виходячи з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що з 14 листопада 2010 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2018 року між ними розірваний (а.с.17).

У шлюбі народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_1 від 27 грудня 2011 року та серії НОМЕР_2 від 05 квітня 2016 року (а.с.7, 8).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року у цивільній справі № 161/9889/23 змінено спосіб та розмір стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітній дітей, визначених судовим наказом від 21 березня 2019 року, та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.12-15).

ОСОБА_1 звертаючись до суду з цим позовом у своїх вимогах зазначала, що розмір стягуваних за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року аліментів на утримання неповнолітніх дітей на даний час є недостатнім, оскільки зросли витрати на навчання, оплату комунальних послуг, прожиття, харчування та одяг. Крім того, вона постійно змушена витрачати значні грошові суми на лікування синів, які часто хворіють.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що з часу ухвалення рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року у цивільній справі № 161/9889/23 у позивача суттєво змінилися обставини, за яких суд виходив при визначенні такого розміру аліментів. Врахувавши пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом і збільшений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, істотні зміни матеріального становища позивача у зв`язку із збільшенням витрат на навчання, харчування та виховання дітей, суд вважав, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача, необхідно збільшити до 4 000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому відповідач не надав доказів, які б свідчили про його неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом збільшеному розмірі.

Апеляційний суд не може повністю погодитися із такими висновками суду, враховуючи наступне.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , не у повній мірі врахував обставини у цій справі, а саме часткове визнання відповідачем ОСОБА_2 позову про стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 3 000 грн на кожну дитину щомісячно. Частковим визнанням позову відповідач підтвердив свою спроможність сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому, аніж визначений раніше рішенням суду розмірі, тому колегія суддів дійшла висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року на утримання неповнолітніх дітей належить збільшити до 3 000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на переконання колегії суддів, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Разом з тим, позивач ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність збільшення розміру аліментів до 4 000 грн на кожну дитину.

Наведені відповідачем в апеляційній скарзі доводи про те, що позивач не довела належними та допустимим доказами передбачені ст. 192 СК України підстави для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а саме, що її матеріальний стан та стан здоров`я з часу присудження аліментів значно погіршилися, як і не довела покращення його, як платника аліментів, матеріального стану, колегія суддів вважає частково обґрунтованими, зважаючи на позицію відповідача, який у суді першої інстанції погодився на збільшення розміру стягуваних з нього аліментів до 3 000 грн на кожну дитину. З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищенаведене, рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, належить в частині визначення розміру аліментів змінити, в решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2025 року у цій справі в частині розміру аліментів змінити.

Збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2023 року у цивільній справі № 161/9889/23, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: