Провадження 2/201/5241/2025
УХВАЛА

25 вересня 2025 року місто Дніпро

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Федоріщев С.С., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра 23 вересня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 надав суду клопотання, в якому просить звільнити його від сплати судових витрат, посилаючись на те, що він не має доходу протягом більше ніж року, та не має у власності рухомого або нерухомого майна, тобто знаходиться у важкому матеріальному становищі.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, справа «Креуз проти Польші», висновків про те, що: сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього доступу права, та має переслідувати законну мету.

З доданих до позовної заяви документів та викладених в ній доводів випливає, що ОСОБА_1 дійсно в даний час знаходиться у скрутному фінансовому стані, який позбавляє його можливості сплатити судовий збір, не має доходу протягом більше ніж року, та не має у власності рухомого або нерухомого майна, а тому слід дійти до висновку про наявність поважних та обґрунтованих підстав для звільнення його від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 136 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев