ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 686/8643/25

провадження № 61-7493св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Держава Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2025 року, ухвалену в складі судді Стефанишина С. Л., та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2025 року, ухвалену в складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області (далі - ГУ НП в Хмельницькій області) про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що в провадженні слідчих ГУНП в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000290.

Вказував на те, що розслідування триває з 2022 року, досі не завершене, тобто є неефективним.Незважаючи на очевидність кримінального правопорушення та особу, яка його вчинила, а саме ОСОБА_2 , персональні дані щодо якого були встановлені одразу після його затримання, службові і посадові особи Хмельницької обласної прокуратури та ГУНП в Хмельницькій області вважають, що кримінальне правопорушення вчинено невідомою особою.

Внаслідок неефективного розслідування кримінальної справи особами, які здійснюють свої офіційні повноваження, порушено його права і завдано йому моральної шкоди. Надмірна тривалість кримінального провадження призвела до моральних страждань, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом ділової репутації тощо.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив судстягнути з Держави Україна 5 000 000,00 грн моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконних рішень та бездіяльності службових осіб держави Україна, що призвело до порушення його конвенційного права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 0000290.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2025 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2025 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі ГУ НП в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 у справі, яка переглядається, та вимоги ОСОБА_1 у справі № 686/4675/25, яка перебуває у провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, є тотожними, спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, а тому наявні правові підстави для залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У червні 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України.

Доводи інших учасників справи

У липні 2025 року ГУ НП в Хмельницькій області подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судові рішення без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У серпні 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Діяльність суду під час здійснення судочинства у цивільних справах відбувається у чіткій послідовності, визначеній нормами ЦПК України.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (пункт 4 частини першої статті 257 ЦПК України).

Тлумачення пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про залишення позову без розгляду є наявність у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (див: постанову Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі № 640/7778/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що: «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 990/433/18 (провадження № 11-61заі18) інший словесний виклад правових обґрунтувань позову та його вимог не змінює правової природи таких вимог, їх предмет та підстави в цілому.

Судами встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом у справі, яка переглядається, в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2025 року перебувала справа № 686/4775/25 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі ГУ НП в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди, в якому ОСОБА_1 просив суд стягнути з Держави Україна на його користь 5 000 000,00 грн моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконних рішень та бездіяльності службових осіб Держави Україна, що призвело до порушення його конвенційного права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості відповідного кримінального провадження, відповідачем було визначено Державу Україна в особі ГУНП в Хмельницькій області. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що йому була завдана моральна шкода у зв`язку із тривалим розслідуванням кримінального провадження № 0000290.

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Держави Україна на його користь 5 000 000,00 грн моральної шкоди, завданої йому внаслідок незаконних рішень та бездіяльності службових осіб держави Україна, що призвело до порушення його конвенційного права на ефективний засіб юридичного захисту внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 0000290, також відповідачем визначено державу Україна в особі ГУНП в Хмельницькій області.

Зі змісту позовної заяви у справі, що переглядається, вбачається, що як на підставу для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивач посилався на те, що вона була завдана йому в результаті тривалого розслідування кримінального провадження № 0000290.

Установивши, що вимоги ОСОБА_1 у справі, яка переглядається, та вимоги ОСОБА_1 у справі № 686/4675/25, яка перебуває у провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, є тотожними, спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, а, отже, й не дають підстав вважати порушення судами норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, Верховним Судом не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник