Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4756/24 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 70 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №285/4756/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2025 року, яке ухвалене під головуванням судді Помогаєва А.В. у м.Звягелі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши розмір аліментів до 1/10 частки всіх видів доходів, щомісячно, з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання сином, але не більше ніж до досягнення останнім 23-річного віку.

Позов обґрунтований тим, що заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 лютого 2024 року з нього стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу, щомісячно, починаючи із 16 жовтня 2023 року до 30 червня 2027 року. Підставою для задоволення позовних вимог став факт навчання сина у Луцькому національному технічному університеті на 1 курсі факультету архітектури, будівництва та дизайну денної форми навчання за державним замовленням. Наразі він (позивач) не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, оскільки це ставить його у скрутне становище та негативно впливає на матеріальне забезпечення його сім`ї. Син ОСОБА_4 досяг 19 річного віку та має можливість працевлаштуватися. Крім того, ОСОБА_4 навчається у вузі за державним замовленням, тобто безкоштовно, а тому кошти на навчання сина наразі його матір`ю не витрачаються. Навчання за державним замовленням передбачає отримання стипендії. Під час спілкування з ОСОБА_2 він виявив бажання добровільно сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, в тому числі на період навчання сина, але згоди з цього питання вони із матір`ю сина ОСОБА_5 не дійшли. До досягнення ОСОБА_5 повноліття він сплачував аліменти і не ухилявся від свого обов`язку утримувати дитину. До подачі позову до суду він сплачував аліменти у повному обсязі, заборгованості зі сплати аліментів немає. Наразі він перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю 3-ої групи та не працює. Із ОСОБА_6 вони ведуть спільне господарство, він є главою сім`ї, а тому зобов`язаний забезпечувати себе, дружину та спільного неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Транспортних засобів у власності не має. Крім того, під час дії воєнного стану вимушений був узяти кредит у банку в зв`язку з тяжким матеріальним становищем, який наразі виплачує. Станом на березень 2024 року залишок заборгованості за кредитом складає 83 325,82 грн та з метою погашення кредиту і процентів ним відкрито кредитну лінію в АТ Ощадбанк в сумі 50 000 грн. Його доходом є лише заробітна плата, яку він не приховує, та сплачує всі податки в рахунок держави. Враховуючи склад його сім`ї, його дохід повністю витрачається на щоденні потреби: сплату комунальних платежів, купівлю одягу, продуктів харчування, медикаментів, забезпечення потреб неповнолітнього сина ОСОБА_8 та дружини ОСОБА_9 . Від сина ОСОБА_5 він ніколи не відмовлявся, оскільки він є його дитиною, але він зобов`язаний його утримувати, якщо має змогу. Ніяких придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, він не здійснював.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що наразі не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, оскільки це ставить його у скрутне матеріальне становище та негативно впливає на матеріальне забезпечення сім`ї. ОСОБА_4 навчається у вузі за державним замовленням, тобто безкоштовно, а тому кошти на навчання сина його матір`ю не витрачаються. Навчання за державним замовленням передбачає отримання стипендії. Під час спілкування з ОСОБА_2 він виявив бажання добровільно сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, в тому числі на період навчання сина, але згоди з даного питання вони не дійшли. Наразі відсутня інформація про графік навчання ОСОБА_5 , звідки можливо було б зробити висновок, що часи навчання становлять весь робочий день, тиждень, оскільки якщо в нього є вільний час, то він має змогу працевлаштуватися та частково забезпечувати себе, оскільки сьогодні він досяг 19-річного віку. На його утриманні перебувають малолітній син ОСОБА_8 та дружина, яка має інвалідність 3-ої групи та не працює. Періодично його дружина проходить стаціонарне лікування в медичних закладах. За призначенням лікаря вони змушені купувати ліки за власний рахунок на постійній основі.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено істотне погіршення його майнового становища порівняно з тим, що було на день ухвалення судом рішення про стягнення аліментів 13 лютого 2024 року, а зазначені ним обставини існували у 2024 році та могли бути враховані судом під час визначення розміру аліментів.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною першою ст.192 СК України унормовано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції, відображеної у постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року в справі №509/5304/20, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі № 727/1599/22.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19, від 28 травня 2021 року в справі №715/2073/20 викладений правовий висновок щодо застосування ст.192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану».

Звертаючись із позовом про зміну розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, оскільки це ставить його у скрутне матеріальне становище та негативно впливає на матеріальне забезпечення сім`ї. На його утриманні перебувають малолітній син ОСОБА_8 та дружина, яка є особою з інвалідністю 3-ої групи та не працює, періодично його дружина проходить стаціонарне лікування в медичних закладах, вони вимушені купувати ліки за власний рахунок на постійній основі. Син ОСОБА_4 навчається у вузі за державним замовленням, тобто безкоштовно, а тому кошти на навчання сина його матір`ю не витрачаються та навчання за державним замовленням передбачає отримання стипендії.

Одними з основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства. Так, за положеннями частини другої ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями частини третьої ст.12 та частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Частини п`ята та шоста ст.81 ЦПК України передбачають, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки, виданої Луцьким національним технічним університетом, ОСОБА_4 01 вересня 2023 року зарахований до Луцького національного технічного університету та навчається на факультеті архітектури, будівництва та дизайну денної форми навчання за державним замовленням. Термін закінчення університету 30 червня 2027 року (а.с.17).

Разом з тим, ОСОБА_1 є батьком малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27 вересня 2016 року серії НОМЕР_1 (а.с.13).

ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_10 (а.с.12). Дружина позивача - ОСОБА_6 із 20 жовтня 2022 року є особою з інвалідністю 3-ої групи та їй протипоказана важка фізична праця, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 20 жовтня 2022 року (а.с.14-15).

Позивачем ОСОБА_1 відкритий кредитний рахунок в сумі 73 324,80 грн та відкрито кредитну лінію по рахунку в сумі 50 000 в АТ «Ощадбанк», що підтверджується довідкою від 29 серпня 2024 року АТ «Ощадбанк» (а.с.16).

Відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опублікований офіційно або внесений до Реєстру.

На підставі заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13 лютого 2024 року в справі №285/6360/23 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2023 року до 30 червня 2027 року.

Колегія суддів, дослідивши зміст заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 лютого 2024 року, встановила, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання у Луцькому національному технічному університеті, на підставі ст.280 ЦПК України ухвалив заочне рішення, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися та зі змісту рішення не вбачається, що обставини, на які посилається позивач ОСОБА_1 , були враховані судом при ухваленні рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що розмір щомісячних аліментів, визначений заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 лютого 2024 року в справі №285/6360/23 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання, слід змінити, зменшивши його із 1/4 частки до 1/6 частки, прийнявши при цьому до уваги, що позивач має зобов`язання щодо утримання ще одного сина ОСОБА_8 та дружини, якій встановлена 3-я група інвалідності, а син ОСОБА_5 навчається за державним замовленням. Апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів до розміру, який просить позивач, тобто до 1/10 частки, оскільки повнолітній син навчається у закладі, який знаходиться не за його постійним місцем проживання, що передбачає у зв`язку з навчанням понесення транспортних витрат та витрат на проживання, а навчання за державним замовленням автоматично ще передбачає виплату студенту стипендії, яка залежить від успішності навчання. Матеріали справи не містять доказів одержання повнолітнім сином ОСОБА_5 стипендії. Син ОСОБА_5 навчається на денній формі навчання, а тому досягнення ним віку 19 років, ще не є беззаперечною обставиною, яка свідчить про наявність у нього власних доходів. Натомість докази заробітку батька повнолітнього сина, тобто позивача, підтверджують справедливість зміни (зменшення) розміру аліментів до 1/6 частки (а.с.46,49).

Із огляду на викладене вище та відповідно до положень ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвали нове, яким позов задовольнити частково, зменшивши розмір аліментів до 1/6 частки.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі заочного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 лютого 2024 року в справі №285/6360/23, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 25 вересня 2025 року і до 30 червня 2027 року, тобто закінчення навчання у Луцькому національному технічному університеті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: