"19" вересня 2025 р. Справа № 363/5218/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А. за участі секретаря Галай О.О., відповідача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Валєєвої М.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тоцька Ольга Володимирівна про визнання договору недійсним, витребування майна, поділ майна подружжя та визнання права власності

УСТАНОВИВ:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває вищевказана цивільна справа.

15 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Вишгородського районного суду Київської області від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову, у якій просить скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою від 08.09.2025 у справі № 363/5218/25, а саме арешт: на земельну ділянку, кадастровий № :21:130:0009, площею 0,2500 га та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що арешт було обґрунтовано загальними посиланнями позивача на начебто «термінові оголошення про продаж» у соціальних мережах і припущенням про можливість відчуження. Позивач не довів належним чином авторство та достовірність таких оголошень, не надано технічних/процесуальних доказів, що ці публікації створені нею чи уповноваженими нею особами, а також що вони дійсно стосуються саме спірного об`єкта. Посилання на інші майнові зобов`язання третіх осіб/іпотеки щодо «аналогічних» об`єктів не може слугувати доказом реального наміру відчужити саме це майно або ухилитися від виконання майбутнього рішення. Зазначила, що не вчиняла та не вчиняє дій щодо відчуження спірного майна; за потреби готова подати окреме письмове запевнення суду. Отже, реальна і безпосередня загроза невиконання можливого рішення суду не доведена, що суперечить підходу Верховного Суду щодо необхідності фактичних, підтверджених доказами обставин для застосування такого виду забезпечення (на який же посилався суд при накладенні арешту. Повний арешт блокує будь-які реєстраційні дії щодо майна, фактично паралізуючи її право користування та розпорядження, у тому числі законне залучення фінансування під заставу. Такий захід є максимально обтяжливим і не відповідає принципам розумності, необхідності та співмірності, сформульованим судовою практикою і відображеним у п.п. 45 роз`яснень Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 (баланс інтересів, адекватність заходу предмету позову, мінімальне втручання у права відповідача). За наявності менш обтяжливих альтернатив (наприклад, заборона відчуження без загального арешту або зустрічне забезпечення), застосування повного арешту на стадії, коли позов не приведений у відповідність до вимог закону, є надмірним втручанням у її права. Крім того, 15 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Вишгородського районного суду Київської області від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли додаткові пояснення до заяви про скасування заходів забезпечення позову , згідно яких зазначено, що станом на сьогодні жодних активних оголошень про продаж спірного будинку та земельної ділянки не існує. Усі публікації були зняті понад тиждень тому; жодних дій щодо відчуження майна вона не вчиняє і не планує до завершення розгляду спору по суті. Єдине посилання, надане позивачкою, є неактуальним і не підтверджує ризику продажу. Зауважила, що вона є законним власником майна з 2024 року, отримавши його у дар від батька. На момент дарування сторони вже були розлучені, а у 2023 році позивачка надала нотаріальну згоду на розпорядження майном. Попередні спроби продажу обговорювалися відкрито: у комунікації брав участь батько, позивачка контактувала з рієлтором; з її боку дії зводилися до коригування умов, вона була відкрита до комунікації і прямих заперечень не отримувала. За цих обставин повний арешт є надмірним та неспівмірним обмеженням її права власності та користування (ст. 150151 ЦПК України), суперечить ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до ЄКПЛ, а тому просила суд скасувати арешт майна повністю, або, у разі відмови, змінити захід забезпечення позову, встановивши лише заборону на відчуження (продаж/дарування) спірного майна без обмеження права користування ним.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала вимоги заяви у повному обсязі та просила задовольнити заяву та скасувати заходи забезпечення позову з викладених в заяві та додаткових поясненнях підстав. Зауважила, що скасування арешту майна необхідно їй для можливості переоформлення спірного майна та мирного врегулювання спору.

Представник позивача адвокат Валєєва М.В. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позовуз підстав його необґрунтованості. Зауважила, що на сьогодні в мережі «Інтернет» досі існує актуальне оголошення про продаж спірного майна, яке продемонструвала суду. Також додала, що на сьогодні існує спір щодо права власності на зазначене нерухоме майно, про яке мирне врегулювання зазначає відповідач їй не відомо.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» надійшли пояснення на заяву про скасування заходів забезпечення позову, в яких просив відмовити у задоволенні такої заяви. Зазначив, що не погоджується з позицією відповідача ОСОБА_3 , оскільки на даний час вона продовжує здійснювати дії, спрямовані на продаж майна. Більш того, вона продає спірне майно терміново та за нижчою ціною, ніж його ринкова вартість.

У зв`язку з тим, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається у судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду, при цьому положення статті 158 ЦПК України не встановлюють заборони проводити розгляд цього питання за відсутність учасників процесу, суд визнав можливим розглядати питання про скасування заходів забезпечення позову у відсутність осіб, що не з`явились, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду даного питання.

Вислухавши думку представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом установлено, що ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.09.2025 року по справі заяву представника позивача адвоката Валєєвої Марини Володимирівни про забезпечення позову було задоволено та забезпечено позов, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку кадастровий № :21:130:0009 площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218 та житловий будинок загальною площею (кв.м.): 191, житловою площею (кв.м): 95,3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , та зареєстровані на праві власності за ОСОБА_1 .

Згідно вимог ч. ч. 1, 4 , ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Аналіз процесуальних норм, які містяться у главі 10 розділу І ЦПК України, якими врегульовано визначення і порядок забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють протягом строку, встановленого процесуальним законом.

Водночас, підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені у частині тринадцять статті 158 ЦПК України.

Убачається, що постановлення судом ухвали про скасування заходів забезпечення позову може мати місце, зокрема, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Заява про скасування заходів забезпечення позову повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені доказами, щодо виконання заявником вказаного рішення суду.

Наслідком постановлення судом ухвали про скасування заходів забезпечення позову є приведення сторін у первісний стан, тобто такий, який існував до постановлення відповідної ухвали про забезпечення позову, а саме: зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Проте, відповідачем ОСОБА_1 суду не доведено необхідність зміни заходу забезпечення позову застосованого судом, а також те, що потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Незгода відповідача ОСОБА_1 з ухваленим судом рішенням про забезпечення позову, як і її посилання на необґрунтованість вимог позивача не є підставою для скасування зазначених заходів забезпечення позову, коли цивільна справа по суті судом не розглянута, а зазначені в заяві земельна ділянка та житловий будинок є предметом цього позову. Тож застосований судом захід забезпечення позову необхідний для подальшого уникнення можливості відчуження вищевказаного нерухомого майна, та вчинення інших реєстраційних дій, що призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову, тому зазначена заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 158 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тоцька Ольга Володимирівна про визнання договору недійсним, витребування майна, поділ майна подружжя та визнання права власності відмовити.

Повний текст ухвали складено 24 вересня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Д.А. Свєтушкіна