КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/8850/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Радченка Олександра Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), ОСОБА_3 про оспорювання батьківства, виключення відомостей про особу батька з актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), ОСОБА_4 про оспорювання батьківства, виключення відомостей про його особу як батька з актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивований тим, що 05.06.1976 року між ним та ОСОБА_4 укладено шлюб, який в подальшому не склався внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у життєвих та сімейних поглядах, й рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.03.2022 року шлюб між ними розірвано.

Беззаперечно довіряючи дружині, він не допускав припущення того, що не є біологічним батьком ОСОБА_2 , та що між ними не існує кровного споріднення.

Увесь час він добросовісно виконував свої батьківські обов`язки, як по утриманню, так й догляду, вихованню дочки ОСОБА_2 , яку помилково вважав своєю біологічною дочкою. Та маючи намір забезпечити свою дочку житлом, у 2017 році надав згоду ОСОБА_3 на дарування придбаної ним у шлюбі квартири АДРЕСА_1 відповідачці.

На початку листопада 2023 року він випадково почув уривок розмов між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у якому йшлося про те, що він не є рідним батьком ОСОБА_2 , а також обмірковуючи поведінку ОСОБА_3 у минулому, він має стійке переконання у тому, що не є біологічним батьком ОСОБА_2 , 1978 року народження.

Вважає, що наявність в актовому записі про народження ОСОБА_2 , 1978 року народження, відомостей про нього як батька порушує його право на приватне життя, передбачене статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки дає можливість ідентифікувати його як батька ОСОБА_2 , що не відповідає дійсності, й стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

З огляду на викладене просив суд виключити відомості про ОСОБА_1 як батька з актового запису № 15, складеного 18 березня 1978 року Виконавчим комітетом Чабанівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про народження ОСОБА_2 . Також просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Радченко О.П., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та постановити нове рішення, яким поновити строк позовної давності та виключити відомості про ОСОБА_1 як батька з актового запису № 15, складеного 18 березня 1978 року Виконавчим комітетом Чабанівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про народження ОСОБА_2 .

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги посилався на помилковість висновку суду першої інстанції стосовно того, що у позивача існувала об`єктивна можливість довідатися про відсутність біологічної спорідненості з відповідачем з моменту її народження, з огляду на те, що у ОСОБА_1 не виявив, що він не може бути батьком відповідача, для цього не існувало підстав, оскільки у них з дружиною були регулярні статеві стосунки, дитина народилася у шлюбі, своїй дружині позивач цілковито та навіть не припускав думки про можливість подружньої зради. Усе змінила почута в листопаді 2023 року розмова.

Також позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що існування відомостей про батька в актовому записі про народження дитини після досягнення дитиною повноліття саме по собі не призводить до порушення прав особи, яка записана батьком дитини, оскільки такі висновки прямо суперечать правовим висновкам, які викладені у постанові Верховного Суду від 30.11.2023 року у справі № 161/10712/21.

В своїй апеляційній скарзі скаржник також висловив заперечення на протокольну ухвалу Дарницького районного суду від 14.11.2024 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.

Посилався на те, що предметом доказування у даній справі є встановлення факту біологічної спорідненості між позивачем (апелянтом) ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 ..

З метою з`ясування обставин, що мають значення для справи (наявність або відсутності біологічного споріднення) та формування доказової бази, ОСОБА_1 і звернувся до суду з клопотанням про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої просив поставити питання: чи є ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_2 ?

Разом з тим, на переконання апелянта, вказаною протокольною ухвалою суд першої інстанції фактично унеможливив з`ясування обставин, що мають значення для справи, позбавив ОСОБА_1 можливості сформувати доказову базу, щоб довести ті обставини, на які він посилався як на підставу свого позову, чим поставив позивача у невигідне процесуальне положення по відношенню до відповідача.

З огляду на викладені обставини, апелянт подав клопотання про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи до суду апеляційної інстанції (а.с. 150-151 том 1).

28 травня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідачки ОСОБА_2 , просила відмовити позивача ОСОБА_1 в задоволенні його апеляційної скарги.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги представник відповідачки зокрема зазначала про те, що позивач не надав суду жодного доказу, що протягом 46 років (це вік його доньки - ОСОБА_2 ) у останнього були будь-які сумніви , що ОСОБА_2 не є його рідною донькою. Навпаки позивач в усіх документах наданих позивачем зазначено про те, що ОСОБА_2 є його донькою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що ;одних належних, допустимих доказів про поважність причин пропуску звернення до суду із цим позовом, й доказів про порушене право позивача як батька по відношенню до повнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка станом на час звернення до суду із позовом мала повних 46 років, матеріали справи не містять, а надані: рішення суду про поділ майна подружжя, позов про визнання недійсним згоди на дарування позивачем квартири та договору дарування недійсними, свідчить про відсутність порушеного права позивача як батька такої дочки, як і доводи про порушене право на приватне життя, передбачене статтею 8 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, на яке позивач посилається, за відсутності доведеного порушеного права, є наслідком для відмови у позові.

Суд першої інстанції вважав, що існування відомостей про батька в актовому записі про народження дитини після досягнення дитиною повноліття саме по собі не призводить до порушення прав особи, яка записана батьком дитини. Позивач не надав суду належних обґрунтувань того, чим порушено, оспорено або не визнано його права, свободи чи інтереси внаслідок існування відомостей щодо його батьківства в актовому записі про народження дитини, яка станом на момент звернення до суду із цим позовом досягла повноліття.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до статті 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до частин першій та третій статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини другої статті 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорити батьківство після досягнення дитиною повноліття можливе лише в тому випадку, якщо відповідний актовий запис було зроблено до 1 січня 2004 року (постанова КЦС ВС від 30 листопада 2023 року у справі № 161/10712/21).

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для встановлення батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Встановлено, що 05.06.1976 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб, зареєстрований Чабанівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 13, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.03.2022 року розірвано (а.с.23-29 том 1).

Під час перебування у шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому зазначено батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 (а.с. 8 том 1).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 01.07.2017 року, останній надав свою згоду на дарування його дружиною ОСОБА_3 придбаною ними в період зареєстрованого шлюбу квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 (а.с. 95 том 1).

Позивач вказував, що на початку листопада 2023 року він випадково почув уривок розмов між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , у якому йшлося про те, що він ( ОСОБА_1 ) не є рідним батьком ОСОБА_2 , а також обмірковуючи поведінку ОСОБА_4 у минулому, має стійке переконання у тому, що не є біологічним батьком ОСОБА_2 ..

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з апеляційною скаргою представник апелянта заявив клопотання про призначення у справі судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. На вирішення вказаної експертизи представник апелянта просив поставити наступне питання: Чи є ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_2 ? (а.с. 150-151 том 1).

Проведення даної експертизи просив доручити Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи (, адреса: м. Київ, вул. Докучаєвська, 4).

В обґрунтування клопотання представник апелянта вказав, що предметом доказування у даній справі є встановлення факту біологічної спорідненості між позивачем (апелянтом) ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 .. Тому з метою з`ясування обставин, що мають значення для справи (наявності або відсутності біологічної спорідненості) та формування доказової бази, позивач заявив клопотання про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 червня 2025 року клопотання адвоката Радченка Олександра Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи задоволено.

Призначено у справі судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу на вирішення якої поставлено наступне питання: Чи є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) біологічним батьком ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 )?

Проведення експертизи доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи (, адреса: вул. Докучаєвська, 4, м. Київ, 03038). Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (а.с. 10-13 том 2).

08 вересня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов висновок експерта Державної спеціалізованої установи «Київське міське бюро судово-медичної експертизи» № 103-109-2025 від 04.09.2025 року, за результатами проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у цивільній справі № 753/12838/24 (а.с. 28-33 том 2).

За підсумками проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Hummel K at all «Bioostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden» Stuttgart, 1971, біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 практично доведено (а.с. 32 том 2).

З урахуванням викладеного, встановивши, що позивач є батьком ОСОБА_2 , що підтверджується висновком експерта молекулярно-генетичної експертизи, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції в частині недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, суд апеляційної відхиляє, та зазначаю щодо його процесуальне право на проведення вказаної експертизи було реалізовано в суді апеляційної інстанції.

Наявними доказами у справі спростовано твердження позивача, що він не є біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зокрема висновком експерта Державної спеціалізованої установи «Київське міське бюро судово-медичної експертизи» № 103-109-2025 від 04.09.2025 року, відовідно до якого вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 складає величину не менш ніж 99,99%. Що свою чергу вказує на відсутність підстав для сумнівів про нижчу імовірність батьківства, ніж визначено експертом.

Інші доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, власним тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

За встановлених апеляційним судом обставин, а саме встановлення кровного споріднення між позивачем ОСОБА_1 та дитиною - ОСОБА_2 , відсутні передбачені ст. 136 СК України підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення позовних вимог про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду, в справі не виявлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Радченка Олександра Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «25» вересня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко