Справа № 590/923/25
Провадження № 2-о/590/19/25
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

23.09.2025

Суддя Ямпільського районного суду Сумської області Сатарова О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , представник заявника - адвокат Шпак Дмитро Геннадійович, заінтересована особа Ямпільська селищна рада,

про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_2 через представника заявника - адвокат Шпак Д.Г. в порядку окремого провадження звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просив встановити факт постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з травня 2015 року та по ІНФОРМАЦІЯ_1 включно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який будучи діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, зник безвісти, виконуючи свій військовий обов`язок в районі розташування н.п. Горіхове Покровського району Донецької області, зник безвісти 10.07.2025 року. В обґрунтування заяви зазначено, що у грудні 2012 року заявник познайомилась з ОСОБА_4 , з якими вони почали спільно проживати у цивільному шлюбі, починаючи з травня 2015 року. Спільних дітей дані особи не мали, протягом усього цього часу сторони між собою шлюб так і не зареєстрували, разом із тим, їхні відносини були відкритими для оточуючих, оскільки друзі родини та спільні знайомі були обізнані про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 фактично створили сім`ю. За час спільного проживання сторони вели спільне господарства, розподіляли обов`язки в родині, мали спільний побут та бюджет. ОСОБА_4 у офіційному шлюбі ніколи не перебував, власних дітей не мав, батьки даної особи померли.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Сатаровій О.В.

Вивчивши подану заяву, суд приходить до таких висновків.

Заяву про встановлення факту, що має юридичне значення подано у порядку Розділу IV. Окреме провадження ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно із частиною третьою статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною другою статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року по справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

-факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

-встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

-заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

-чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Звертаючись із заявою до суду, ОСОБА_2 /представника заявника - адвокат Шпак Д.Г./ взагалі не вказує мету, для якої необхідне встановлення заявленого факту, що перешкоджає суду належним чином вирішити питання про відкриття провадження у справі в порядку окремого провадження.

Суд звертає увагу, що відсутність у заяві відомостей про мету унеможливлює перевірку того, чи має встановлення зазначеного факту юридичне значення для заявника, чи не пов`язане воно зі спором про право, а також перешкоджає визначенню кола заінтересованих осіб, права яких можуть бути порушені або змінені ухваленим судовим рішенням.

За таких обставин, заява подана без додержання вимог, установлених ст. 175, 177, 315 ЦПК України, та відповідно до ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Таким чином, заявнику слід усунути вказані недоліки шляхом зазначення мети, для якої необхідне встановлення заявленого факту, та в контексті якого переглянути коло учасників процесу та у випадку залучення інших заінтересованої особи на виконання вимог пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України вказати реквізити заінтересованої особи і надати копії заяви з додатками відповідно до кількості учасників.

Відповідно до частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що заяву слід залишити без руху та встановити заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 58, 60, 62, 177, 183, 185, 258-261, 293, 294, 315, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву окремого ОСОБА_1 , представник заявника - адвокат Шпак Дмитро Геннадійович, заінтересована особа Ямпільська селищна рада, про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у разі невиконання вимог ухвали, заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Сатарова