1. 10 вересня 2025 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 лютого 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 липня 2025 року, постановила ухвалу про поновлення строку на касаційне оскарження та відмову у відкритті касаційного провадження.
2. Відмовляючи у відкритті касаційного провадження, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду керувалася тим, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
3. Із ухвалою від 10 вересня 2025 року у частині поновлення строку на касаційне оскарження не погоджуюсь, а тому відповідно до положень частини третьої статті 35 ЦПК України висловлюю свою окрему думку.
4. Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановленні нормою статті 392 ЦПК України.
5. Нормою статті 393 ЦПК України встановлено правові підстави для залишення касаційної скарги без руху.
6. Зокрема, частиною п`ятої статті 393 ЦПК України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
7. Разом з цим, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
8. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
9. Отже, у разі встановлення судом касаційної інстанції, що касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (зокрема оскаржуються судові рішення у малозначній справі), то наведене є безумовною підставою для відмови у відкритті касаційного провадження (за виключенням доведеності заявником виняткових випадків, визначених пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
10. В свою чергу, вважаю, що у разі встановлення правових підстав для відмови у відкриті касаційного провадження в силу малозначності справи суд касаційної інстанції не перевіряє касаційну скаргу на дотримання заявником вимог щодо її змісту та форми, у тому числі щодо дотримання строку на касаційне оскарження.
11. У такому висновку виходжу з того, що одним із принципів цивільного процесу є принцип процесуальної економії (ефективності, розумності та раціональності судового процесу), який спрямований, у першу чергу, на пришвидшення розгляду справи (процесуального питання) та зменшення судових витрат.
12. У разі встановлення судом касаційної інстанції безумовної підстави для відмови у відкритті касаційного провадження (в силу малозначності справи), за якої суд касаційної інстанції не робить будь-яких висновків щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм права, вирішення питання про поновлення строку на касаційне оскарження не здійснюється.
13. Вважаю, що таке застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права узгоджується із принципом процесуальної економії, є передбачуваним для сторін, дозволяє вирішувати процесуальні питання в розумні строки та гарантує бережне ставлення до ресурсів всіх учасників справи.
14. У протилежному випадку може виникнути ситуація, за якої суд касаційної інстанції дійде висновку про відсутність правових підстав для поновлення строку на касаційне оскарження із подальшим залишенням касаційної скарги без руху у справі, касаційне провадження у якій апріорі не підлягає відкриттю в силу її малозначності (за виключенням доведеності заявником виняткових випадків, визначених пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
15. Відтак, на моє переконання, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, розглядаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05 лютого 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 липня 2025 року, в ухвалі від 10 вересня 2025 року про відмову у відкритті касаційного провадження помилково вирішила питання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Суддя: А. А. Калараш