Дата документу 19.09.2025Справа № 554/4365/25
Провадження № 2/554/2857/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Єсліковської О.А.,

за участю учасників справи:

представник позивача: адвокат Кулішов В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовом адвоката Кулішова Володимира Петровича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за недійсними договорами, відшкодування збитків та моральної шкоди; третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Кривенко Наталія Валентинівна,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року адвокат Кулішов В.П. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за недійсними договорами, відшкодування збитків та моральної шкоди, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в розмірі 334 035,00 грн., з яких: 183 000,00 грн. договірна вартість за нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 , що сплачені за недійсними договорами купівлі-продажу від 10.05.2018 року та від 11.05.2018 року, 51 035,00 грн. сплачена сума на правову допомогу у справі №554/9234/20, 100 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачені судові витрати у справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10.05.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчений, приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 690 та 11.05.2018 року укладений договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Кривенко Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 698.

Згідно договору купівлі-продажу від 10.05.2018 року продаж вчинено за 91 500 грн., які покупець ( ОСОБА_1 ) сплатив, а продавець ( ОСОБА_2 ) прийняла після узгодження проекту договору та його підписання (пункт 5 Договору купівлі-продажу від 10.05.2018 року).

Згідно договору купівлі-продажу від 11.05.2018 року продаж вчинено за 91 500 грн., які покупець ( ОСОБА_1 ) сплатив, а продавець ( ОСОБА_2 ) прийняла після узгодження проекту договору та його підписання (пункт 5 Договору купівлі-продажу від 11.05.2018 року).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.04.2023 року апеляційну скаргу задоволено. Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 18.11.2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 10.05.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кривенко Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 690, та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 26089798 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину цього нежитлового приміщення, реєстраційний номер об`єкта 01, закрито розділ № 01. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлового приміщення нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 11 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кривенко Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 698, та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 26070070 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину цього нежитлового приміщення, реєстраційний номер об`єкта 01 та закрито розділ №01. Зобов`язано ОСОБА_1 здійснити демонтаж нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 6 535 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Постановою Верховного Суду від 11.12.2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Полтавського апеляційного суду від 20.04.2023 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції не застосував правові наслідки недійсності договору в силу ст. 216 ЦК України, реституція застосована не була, відповідачка не повернула отримані нею грошові кошти від позивача при укладенні договорів купівлі-продажу від 10.05.2018 року та 11.05.2018 року.

Для досудового врегулювання спору адвокат Кулішов В.П. в інтересах ОСОБА_1 склав та надіслав ОСОБА_2 претензію з додатками про повернення коштів за недійсними договорами, відшкодування збитків і моральної шкоди.

ОСОБА_1 має право вимоги на повернення грошових коштів, які сплачені за недійсними договорами в розмірі 183 000,00 грн., з яких 91 500,00 грн. за договором від 10.05.2018 року + 91 500,00 грн. - за договором від 11.05.2018 року, а також на відшкодування завданих збитків: надання правової допомоги у справі №554/9234/20, в якій визнано договори недійсними: 1. Правова допомога Адвокатським об`єднанням «Декстро» в Октябрському районному суді м. Полтава: 7250,00 грн. + 2500,00 грн. = 9750 грн., 2. Правова допомога Адвокатським об`єднанням «Декстро» в Полтавському апеляційному суді: 7500,00 грн. + 5250,00 грн. = 12 750,00 грн., 3. Правова допомога адвокатом Кулішовим В.П. у Верховному Суді: 12 000,00 грн. 4. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 6 535 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Загальна вартість на правову допомогу та на судовий збір у справі №554/9234/20 складає 51 035,00 грн.

Сплачені ОСОБА_1 кошти за недійсними договорами купівлі-продажу нежитлового приміщення та відшкодування завданих йому матеріальних збитків та моральної шкоди становлять: 183 000,00 грн. сплачена договірна вартість за недійсними договорами купівлі-продажу + 51035,00 грн. сплачена сума на правову допомогу у справі №554/9234/20 + 100 000,00 грн. завдана моральна шкода = 334 035 грн.

Отже, вищевказані договори купівлі-продажу від 10.05.2018 року та від 11.05.2018 року визнано недійсними, згідно постанови Полтавського апеляційного суду від 20.04.2023 року та постанови Верховного Суду від 11.12.2024 року у справі №554/9234/20.

У своїй постанові від 11.12.2024 року Верховний Суд встановив, що саме ОСОБА_2 , яка була продавцем за оспорюваними правочинами, не мала права розпоряджатися спірним нежитловим приміщенням. ОСОБА_1 ніяких неправомірних дій не вчиняв, чинність правовстановлюючих документів встановлював нотаріус, який посвідчував договори, а ОСОБА_1 належним чином виконав умови договору та сплатив договірну вартість по договорам купівлі-продажу в розмірі 91 500,00 грн. за кожним договором, тобто сплатив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 183 000,00 грн. А тому позивач, спираючись на ст. ст. 215, 216 ЦК України, має право та вимагає від відповідача повернення сплачених коштів та понесені збитки, які він поніс не із своєї вини.

Звертає увагу суду на те, що при укладенні договорів купівлі-продажу від 10.05.2018 року та від 11.05.2018 року нотаріусом роз`яснено сторонам договору ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) правові наслідки укладеного правочину за ст.215-216 ЦК про недійсність правочину та інші наслідки, що підтверджується текстом пункту 13 Договорів. Кожен договір містить пункт 13, який роз`яснений та доведений до відома сторін договору та був однією з умов укладення договорів.

Позивач при укладенні договорів не здійснював ніяких протиправних дій, а лише виконав умови договорів купівлі-продажу, сплативши договірну вартість за майно, розраховуючи на отримання в законний спосіб нерухомого майна для подальшого його використання в підприємницькій діяльності.

ОСОБА_1 після відкриття провадження по справі №554/9234/20 про визнання договорів недійсними мав постійний стрес, за 4 роки судових розглядів справи наймав адвокатів, брав участь у судових засіданнях у справі, яка ініційована не ним, постійно нервував. Судовими рішеннями зобов`язано ОСОБА_1 здійснити демонтаж нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , тобто приміщення, яке він купив за власний рахунок, але в подальшому визнано договори недійсними не з його вини, а з вини продавця, про що вказано в постановах апеляційного та Верховного Суду, тому ОСОБА_1 втратив свій заробіток, втратив бізнес, погано спав і погано спить до цього часу, дані події вплинули на його стан здоров`я. Крім того, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, а тому довготривалі стреси та переживання ускладнюють фізичний та психологічний стан. Завдану моральну шкоду за 4-ри річні судові розгляди, визнання договорів недійсними, що призвело до втрати коштів та понесених додаткових витрат, та зобов`язання знести нежитлові приміщення, в узаконення яких позивач участі не приймав, ОСОБА_1 оцінює в 100 000, 00 грн.

Ухвалою суду від 02.04.2025 року було відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.

Ухвалою суду від 30.06.2025 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Кулішов В.П. в судовому засіданні позов підтримав, просив вимоги задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Зазначив, що ОСОБА_1 в судах заперечував недійсність договорів, бо вважав, що не здійснював незаконних дій. В даному випадку потрібно застосувати двосторонню реституцію, стягнувши кошти з відповідача на користь позивача, а демонтаж це інша сторона реституції.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання, призначені на: 30.04.2025 року, 28.05.2025 року, 30.06.2025 року, 04.08.2025 року, 04.09.2025 року, 19.09.2025 року жодного разу не з`явилася, про місце, дату та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідач не подала відзив.

Відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Кривенко Н.В. до суду не з`явилась, в наданій заяві просить про розгляд справи у відсутність, при вирішенні покладається на розсуд суду.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 10.05.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлового приміщення (кафетерій) за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Кривенко Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 690 (а.с.15-18).

Згідно договору купівлі-продажу від 10.05.2018 року продаж вчинено за 91 500 грн., які покупець ( ОСОБА_1 ) сплатив, а продавець ( ОСОБА_2 ) прийняла після узгодження проекту договору та його підписання (пункт 5 Договору купівлі-продажу від 10.05.2018 року).

Крім того, 11.05.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлового приміщення (кафетерій) за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Кривенко Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 698 (а.с.20-23).

Згідно договору купівлі-продажу від 11.05.2018 року продаж вчинено за 91 500 грн., які покупець ( ОСОБА_1 ) сплатив, а продавець ( ОСОБА_2 ) прийняла після узгодження проекту договору та його підписання (пункт 5 Договору купівлі-продажу від 11.05.2018 року).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.04.2023 року визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 10.05.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кривенко Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 690, та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 26089798 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину цього нежитлового приміщення, реєстраційний номер об`єкта 01, закрито розділ № 01. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 11 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Кривенко Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 698, та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 26070070 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину цього нежитлового приміщення, реєстраційний номер об`єкта 01 та закрито розділ №01. Зобов`язано ОСОБА_1 здійснити демонтаж нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 6 535 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. (а.с.52-56).

Постановою Верховного Суду від 11.12.2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Полтавського апеляційного суду від 20.04.2023 року залишено без змін (а.с.44-51).

Позивач наголошує на тому, що суд апеляційної інстанції не застосував правові наслідки недійсності договору в силу ст. 216 ЦК України, реституція застосована не була, відповідач не повернула отримані нею грошові кошти від позивача при укладенні договорів купівлі-продажу від 10.05.2018 року та 11.05.2018 року.

Що стосується застосування до спірних правовідносин ст.216 ЦК України суд зазначає наступне.

У статті 216 ЦК України встановлено правові наслідки недійсності правочину. У частині першій цієї статті зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з частиною другою статті 216 ЦК України якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Тлумачення статті 216 ЦК України свідчить, що слід відмежовувати правові наслідки недійсності правочину і правові наслідки виконання недійсного правочину; до правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною; правові наслідки виконання двостороннього недійсного правочину охоплюють собою двосторонню реституцію; законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків визначених в статті 216 ЦК або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Отже, наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином, яке може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за правочином, залишається у його сторони.

Метою проведення реституції є відновлення між сторонами такого собі status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення правочину, шляхом, так би мовити, абсолютного знищення юридичного значення будь-яких дій, що вчинялися суб`єктами - учасниками недійсного правочину.

Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Отже, за змістом частин першої та другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок).

Правило ст. 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину.

Системне тлумачення абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України та пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України свідчить, що: (а) законодавець не передбачив можливість здійснення односторонньої реституції; (б) правила абзацу 1 частини першої статті 216 ЦК України застосовуються тоді, коли відбувається саме двостороння реституція; (в) в тому разі, коли тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання, то для повернення виконаного підлягають застосуванню положення глави 83 ЦК України (висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №396/29/17).

Як вже було вказано, наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином, яке може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за правочином, залишається у його сторони.

Встановлено, що грошові кошти, які вимагає повернути позивач, були фактично сплачені на виконання договорів купівлі-продажу від 10.05.2018 року та 11.05.2018 року, які визнані судом недійсними.

Відповідно до постанови Полтавського апеляційного суду від 20.04.2023 року, з матеріалів справи та пояснень, наданих позивачем ОСОБА_3 , вбачається, що шляхом укладення оспорюваних договорів відповідачу ОСОБА_1 вдалося зареєструвати право власності на самочинне будівництво, тобто узаконити його в обхід визначеної законодавством процедури (а.с.54).

Більше того, відповідно до постанови Верховного Суду від 11.12.2024 року у даній справі ОСОБА_1 зобов`язано здійснити демонтаж нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та констатовано, що покладення такого обов`язку на особу, яка хоча і не здійснювала самочинне будівництво та не є особою, яка самовільно зайняла спірну земельну ділянку, але набувши у власність нежитлове приміщення кафетерію ОСОБА_1 набув усі права та обов`язки щодо придбаного майна, які мав первісний його власник, а тому вимоги щодо демонтажу нежитлового приміщення не буде надмірним тягарем і не призведе до порушення прав відповідача.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що у ОСОБА_1 у власності залишилося нежитлове приміщення та про неможливість повернення об`єкта нерухомості іншій стороні.

Слід також зазначити, що в результаті демонтажу нежитлового приміщення, конструкції і матеріали від розбирання належатимуть позивачу.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 фактично вимагає не поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), а односторонньої реституції, яка чинним законодавством не передбачена.

З урахуванням вищевказаних вимог законодавства та обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст.216 ЦК України для стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача.

З цих же підстав не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 51 035,00 грн. сплачена сума на правову допомогу у справі №554/9234/20, та 100 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд, формуючи внутрішнє переконання щодо оцінки доказів, обставин справи, що впливає на це, констатує, що розгляд справ судами має здійснюватися з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (ст.3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (ч.3 ст.2 ЦПК України).

Тому, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою в позові судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.16,23,215,216,230,1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Кулішова Володимира Петровича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за недійсними договорами, відшкодування збитків та моральної шкоди; третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Кривенко Наталія Валентинівна,- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 29.09.2025 року.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Кривенко Наталія Валентинівна, адреса: 36021, м.Полтава, вул.О.Оксанченка,34.

Суддя А.М.Чуванова