Справа № 682/1382/25
Провадження № 2/682/894/2025
16 вересня 2025 року
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючої судді Мотонок Т.Я.,
за участю секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника органу опіки та піклування Шаргородської Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута цивільну справу № 682/1382/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
До Славутського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову вказано, що ОСОБА_1 з 23.06.2006 перебував з відповідачкою ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно рішення Славутського міськрайонного суду від 28.12.2009.
Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу позивач та відповідач примирись, продовжили відносини та проживали разом однією сім?єю, але повторно шлюб в органах РАЦС не реєстрували. Однак з початку 2024 року відповідачка без будь-яких мотивованих причин почала залишати сім?ю та по декілька днів, а в подальшому тижнів не з?являтись до дому, не цікавилась сімейними проблемами, не займалась доглядом та вихованням дітей, знаючи, що донька ОСОБА_5 , як дитина-інвалід, потребує постійної уваги та догляду. З початку вересня 2024 року відповідачка взагалі пішла з дому, залишивши дітей на утримання позивача, а в подальшому вона виїхала за кордон.
З часу припинення спільного проживання відповідачка ОСОБА_2 перестала приймати участь у вихованні дітей, весь цей час ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню, не піклувалась та не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавилась та не цікавиться вихованням та розвитком дітей, взагалі не проявляє материнської турботи про них, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дітей. Відповідачка ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала і не надає по цей час, а тому весь тягар по матеріальному утриманню дітей покладений лише на позивача.
За таких обставин позивач звернувся до суду та просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 28.05.2025 позов ОСОБА_3 залишено без руху.
Ухвалою суду від 02.06.2025, після усунення недоліків позовної заяви, у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.06.2025.
19.06.2025 підготовче судове засідання у справі відкладено на 17.07.2025.
17.07.2025 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд на 15.09.2025.
15.09.2025 в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 поданий позов підтримав. Додатково повідомив, що з моменту звернення до суду нічого не змінилось, мати дітей, ОСОБА_2 , ніяк себе не проявила, дітьми не цікавилась. Останній рік ОСОБА_2 фізично відсутня в житті дітей. Як йому відомо, відповідачка знаходиться за кордоном та будує там нове особисте життя, в якому місця для дітей не має. Вони з відповідачкою розривали шлюб через суд, однак після цього примирились та проживали разом. Однак на початку 2024 року ОСОБА_2 спочатку йшла з дому на кілька днів, а потім взагалі пішла з дому. На даний час вона не цікавиться життям дітей, ніяк їм не допомагає. Відносно старшої дочки, підготовкою до вступу, навчанням, вибором професії, питаннями побуту відповідачка не займалась та не цікавилась цим. Крім того, ОСОБА_5 має проблеми зі здоров`я (групу інвалідності), тому потребує особливої уваги у зв`язку із лікуванням. Така ж ситуація і з молодшим сином ОСОБА_6 : відповідачка участі в його житті не бере. Всі сімейні питання вирішує позивач самостійно. Матеріально ОСОБА_2 також не допомагає. Більше того, йдучи з дому відповідачка забрала картку, на яку приходили виплати по інвалідності дочки. На даний час позивач переоформив ці виплати на себе. Позивач вважає, що відповідач не виконує своїх материнських обов`язків відносно дітей. Він жодним чином не перешкоджав їй у вихованні та спілкуванні з дітьми. Відповідачка за власної волі залишила дітей.
Представника Органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Шаргородська Н.І. підтримала висновок органу опіки про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Додатково повідомила, що позивач ОСОБА_1 звертався до Органу опіки ще раніше, у 2024 році, стосовно виплати по інвалідністю на дочку ОСОБА_5 , яку отримувала мати ОСОБА_2 . Однак, після проведення обстеження за місцем проживання дітей було підтверджено, що мама відсутня, разом із дітьми не проживає. Згодом ОСОБА_2 звернувся до Органу опіки з метою отримання висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей. На засідання комісії ОСОБА_2 не з`являлась, в тому числі і по відео зв`язку і в телефонному режимі. Діти на засіданні комісії повідомили, що з матір`ю не спілкуються. До старшої дочки телефонувала один раз.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду справи, до суду не з`явилась та про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подавала, у зв`язку із чим протокольною ухвалою суду від 16.09.2025 було постановлено здійснювати заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Окрім того, в судовому засіданні у якості свідків були допитані: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 .
Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив, що проживає разом із татом ОСОБА_1 . З мамою бачився десь рік тому, за цей час вона телефонувала один раз, їхнім життям не цікавиться. Мати просто пішла з дому, залишила їх з сестрою на тата. Сестра зараз навчається в університеті. Чому мама пішла з дому він не знає. Матеріально мама їм не допомагає, зі святами жодного разу не вітала. ОСОБА_4 не заперечував проти позбавлення матері батьківських прав.
ОСОБА_8 , яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 , повідомила, що вони із братом та племінниками мають тісний зв`язок, тому часто їздять в гості один до одного. Останній період мама залишила дітей, їхнім життя не цікавиться. Вихованням дітей ОСОБА_1 займається самостійно, він усіма силами намагається забезпечити належне життя дітей. ОСОБА_1 , ще в той час, коли мама була вдома, переважно виконував роль і мами, і тата, всі питання вирішував він, а мама не була відповідальною та не належно цікавилась дітьми і тоді.
ОСОБА_7 повідомила, що знає сім`ю ОСОБА_9 давно, оскільки позивач ОСОБА_1 є її хрещеником. Півтора роки тому ОСОБА_2 прийшла до неї та розповіла, що полюбила іншого чоловіка, із ОСОБА_1 проживати не бажає, а діти дуже люблять батька, вони вже дорослі та зможуть справитись самостійно, а якщо вона їм буде потрібно діти її знайдуть. За деякий час ОСОБА_2 попросилась пожити в неї, бо діти їй заважали вільно спілкуватись із новим чоловіком в соціальних мережах. Всі питання по вихованню та забезпеченню дітей вирішує ОСОБА_1 самостійно, мати дітьми не цікавилась та не цікавиться. ОСОБА_1 не перешкоджав ОСОБА_2 спілкуватись із дітьми, діти навпаки чекали маму і дзвінків від неї, однак мати дітьми не цікавиться.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно статті 27 Конвенції, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.
Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 16 вказаної Постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Абзацом 1 і 2 пункту 16 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батьків до дитини (постанова Верховного суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення у справі «Хант проти України», від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58).
У п.п. 47-49 рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.
Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом доказування у даній справі є факти та обставини невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , служить підставою для позбавлення її батьківських прав відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України.
З документів, доданих до матеріалів справи позивачем, вбачається наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач) перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2006 року. За рішенням суду від 28.12.2009 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 6, 7).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 10).
Зазначене також підтверджується із Акту квартального комітету № 24 від 26.05.2025, з якого також слідує, що діти знаходяться під опікою батька ОСОБА_2 . Мати дітей, ОСОБА_2 , за вказаною адресою фактично не проживає. Участі у вихованні дітей не приймає (а.с. 35).
З довідки Славутського ліцею Славутської міської ради від 23.05.2025 № 117, слідує що ОСОБА_3 , учениця 11-В класу, регулярно відвідує заняття в ліцеї, пропускає уроки тільки з поважної причини за станом здоров?я, дівчина завжди охайна, доглянута, готова до уроків. Мати, ОСОБА_2 , періодично спілкувалася з класним керівником у телефонному режимі (вайбер) до 31.05.2024 року. Батько, ОСОБА_1 , систематично спілкується з класним керівником з приводу навчання, стану справ Софії у ліцеї, попереджає вчасно про відсутність дитини на уроках, у разі погіршення самопочуття дівчинки, особисто забирає дитину з ліцею; відвідує батьківські збори (а.с. 11).
Згідно довідки від 23.05.2025 № 01.33-174, виданої Славутською гімназією № 1 Славутської міської ради, слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в Славутській гімназії № 1 Славутської міської ради у 9-Б класі. Мати дитини, ОСОБА_2 , протягом останніх двох років не спілкується з учителями з приводу навчання та виховання дитини, не відвідує батьківські збори. Батько, ОСОБА_1 , систематично цікавиться навчанням сина, спілкується з вчителями та класним керівником з питань його навчання, попереджає про відсутність дитини на уроках та їх причини, постійно відвідує батьківські збори, бере активну участь у волонтерській та благодійній діяльності класу, школи (а.с. 12).
З висновку Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради від 19.05.2025 № 04-31/405 вбачається наступне.
На підставі заяви ОСОБА_1 від 20.01.2025, працівниками служби проводилось обстеження умов проживання неповнолітніх дітей. В будинку для них створено належні умови для проживання та їх розвитку, у кожного з дітей є окрема кімната, в яких наявні спальні місця, робочі зони для навчання, шафи, шкільне приладдя, особисті речі. Під час обстеження з?ясувалось, що мама дітей, ОСОБА_2 , у вересні 2024 року пішла з дому з речами та більше не поверталась. Згодом телефонувала до дочки і повідомила, що перебуває в Італії. Зі слів ОСОБА_5 , мама останній раз телефонувала в листопаді 2024 року. Дівчинка має групу інвалідності, проходить лікування в лікарні Охматдит м. Києва у супроводі батька. Батько самотужки виховує та утримує дітей. Питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей вперше розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 08.04.2025 року. ОСОБА_1 повідомив, що з дружиною розлучились ще у грудні 2009 року, проте, згодом помирились, після примирення у червні 2010 році народився син ОСОБА_6 . З вересня 2024 року дружина з ними не проживає, не спілкується, заблокувала його номер у телефоні та соціальних мережах, участі у вихованні дітей не приймає, фінансової підтримки не надає, більше того, забрала банківську картку, на яку йшли соціальні виплати по інвалідності дитині. Як повідомили йому діти та теща, вона перебуває в Італії.
На комісію були запрошені діти ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , які підтвердили відсутність матері у їхньому житті з вересня 2024 року, зазначили, що вона з ними не спілкується, не цікавиться їхніми проблемами та навчанням, фінансово не допомагає. Востаннє спілкувалась із ОСОБА_5 в листопаді 2024 року, коли під час розмови повідомила що перебуває за кордоном.
На засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 13.05.2025 ОСОБА_1 повідомив, що не зміг додзвонитись до колишньої дружини, вона не відповідає на його телефонні дзвінки.
ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов?язків: не турбується про здоров?я, фізичний і духовний розвиток дітей, не займається їх вихованням та підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей; не створює умов для отримання ними належної освіти.
За таких обставин Орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3-5).
Отже, додані позивачем до позову докази підтверджують факт умисного, систематичного невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її свідому відмову від участі в житті дітей.
Під час розгляду справи в суді знайшов підтвердження факт, що ОСОБА_2 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей, що призвело до того, що діти з матір`ю не спілкуються та не бажають цього. Зазначені обставини доведені факти невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слугують підставою для позбавлення його батьківських прав.
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Таким чином, зважаючи на те, що діти не мають сімейних зв`язків із ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав сприятиме найвищим інтересам дітей та забезпечить їх нормальний моральний, психологічний розвиток та стабільне та спокійне життя в цілому.
Отже, позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають задоволенню.
Судові витрати у вигляді судового збору позивач не бажає стягувати із відповідача.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 263- 265, 280-289 ЦПК України, суд
Позов задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 )
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 )
Повний текст рішення складено: 25.09.2025.
Суддя Мотонок Т. Я.