Справа № 405/2734/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

12 вересня 2025 року м. Кропивницький

Подільський районний суду міста Кропивницького у складі:

головуючого судді Драного В.В.

при секретарі Дятел О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ВІН ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 19732,76 грн. В обґрунтування зазначив, що 13.07.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» укладено з відповідачем договір кредитної лінії № L6933039, за умовами якого кредитор перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник, не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, унаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 13324,00 грн. 06.11.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 06112018-DG, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором кредитної лінії № L6933039, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача. 25.07.2024 року назву ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» змінено на на ТОВ «ВІН ФІНАНС».

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредитної лінії № L6933039 у розмірі 13324,00 грн., а також індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 5210,70 грн., три проценти річних від простроченої суми в сумі 1198,06 грн., загальна сума заборгованості становить 19732,76 грн. та понесені позивачем судові витрати. Розгляд справи просив провести без участі представника позивача, у разі неявки відповідача - ухвалити заочне рішення.

Ухвалою Подільського районного суду міста Кропивницького від 14.05.2025 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України.Заяв, клопотань до суду від відповідача не надходило, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, як зазначає позивач, 13.07.2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» укладено з відповідачем договір кредитної лінії № L6933039.

До матеріалів позовної заяви позивачем долучено роздруковані документи під назвою «Загальні умови договору кредитної лінії» (а.с. 23-25), «Паспорт споживчого кредиту, інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартна форма) (а.с. 22), «ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро». Спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG 0474990 (а.с. 23).

Також до матеріалів долучено виписку з рахунку станом на 10.12.2018 року, складена первісним кредитором ТОВ ФК «Дінеро», яка містить наступну інформацію за укладеним договором кредитної лінії № L6933039: тип кредиту: кредитна лінія, П.І.П. позичальника: ОСОБА_1 , строк дії договору: 30 днів, процентна ставка в день з початково зазначеної тривалості кредиту: 1,3%, 1,50%. За період з 13.07.2018 по 10.12.2018 року нараховано заборгованість за тілом кредиту 5700,00 грн, за процентами - 2223,00 грн, за нарахованими штрафами (пеня) - 2821,00 грн., за комісією за підготовку і направлення повідомлень - 2580,00 грн., всього заборгованість складає 13324,00 грн. (а.с. 31-33).

У довідці ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» про ідентифікацію вказано паспортні дані відповідача, його електронну адресу та номер телефону, дата подачі заявки на кредит, відповідно 13.07.2018 на 57000,00 грн., яка співпадає із датою банківського переказу, а також процентна ставка 474,50% річних та otp-пароль (а.с. 46).

25.07.2024 року назву ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" змінено на ТОВ «ВІН ФІНАНС», що підтверджується копіями наказу № 55-к від 25.07.2024 (а.с. 26) та Протоколу № 1706 від 25.07.2024 (а.с. 27-28).

06.11.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 06112018-DG, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії № L6933039. Згідно з п.1.1 договору ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» отримало право грошової вимоги до третіх осіб-боржників, пов`язаних з наданими боржникам кредитами у відповідності до укладених кредитних договорів, погашення боржниками заборгованості за якими не відбулося в строк з тих чи інших причин (а.с. 39-41) Також передано за актом прийому-передачі Реєстр боржників.

28.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено додаткову угоду до договору відступлення права вимоги № 06112018-DG, за якою сторони у зв`язку з виявленням помилок у актах прийому-передачі реєстрів боржників (6 актів), складених у період з 06.11.2018 по 20.05.2019, дійшли згоди про внесення до них змін шляхом викладення правильних відомостей у Додатку до цієї Додаткової угоди (а.с. 42). До матеріалів долучено акти прийому передачі Реєстру боржників, до яких внесено зміни.

27.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено додаткову угоду до договору відступлення права вимоги № 06112018-DG, за якою сторони дійшли згоди про внесення змін та доповнень для усунення допущених помилок до 6 актів прийому-передачі Реєстрів боржників, складених у період з 06.11.2018 по 20.05.2019 року (а.с. 44).

Згідно з копією Реєстру боржників від 20.05.2019 до договору відступлення права вимоги № 06112018-DG під номером 1030 значиться ОСОБА_1 , розмір заборгованості якого становить 13324,00 грн. (а.с. 36-38).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін.

За змістом ч.1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з пунктом 5 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» факторинг є видом фінансової послуги. Відповідно до статті 9 вказаного Закону фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами.

В обгрунтування позовних вимог до позовних матеріалів позивачем долучені вищевказані документи, проте які саме із наданих документів складають договір кредитної лінії № L6933039 від 13.07.2018, за яким заявлено до стягнення заборгованість відповідача, на яких умовах він укладений, у позовній заяві не зазначається. Як окремий документ указаний договір до матеріалів справи не долучено, також не долучено заявку (пропозицію) відповідача про отримання кредитних коштів, про яку йдеться у «Загальних умовах договору кредитної лінії» та довідці про ідентифікацію, жодний документ не містить одноразового ідентифікатору, як підтвердження електронного підпису.

Суд також розмежовує форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.

Крім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів виконання своїх зобов`язань в частині надання кредитних коштів відповідачу, зокрема, не зазначено кредитний інструмент, за допомогою якого здійснювався банківський переказ коштів, фінансова установа, яка здійснювала операційне обслуговування переказу.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.16.2021 у справі №686/19271/19, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі -Закон) як спеціальний закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Відповідно до п. 16.1. ст. 16. Закону до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Згідно з п. 17.1. ст. 17 того ж Закону форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до ч. 19.1, 19.2. ст. 19 Закону порядок і строки зберігання, а також процедура знищення електронних документів, що застосовуються при проведенні переказу, встановлюються Національним банком України. Строки зберігання цих документів мають бути не меншими, ніж строки, встановлені для паперових документів аналогічного призначення. Електронні документи зберігаються на носіях інформації у формі, що дозволяє перевірити цілісність, достовірність та авторство електронних документів на цих носіях.

Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» «Первинні документи та регістри бухгалтерського обліку»: Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У матеріалах справи міститься документ під назвою «виписка з рахунку станом на 10.12.2018 року, в якому проведено калькуляцію нарахування відсотків по кожному дню та сформовано колонки із кінцевим результатом калькуляції у вигляді зального розміру заборгованості. Однак вказаний документ не є випискою по рахунку відповідача у справі у розумінні первинного бухгалтерського документа, з якого можливо було б встановити факт здійснення переказу на картковий рахунок відповідача. При цьому вказаний документ є фактично розрахунком заборгованості, сформованим первісним кредитором.

Крім того, до позову не долучено доказів на підтвердження підстав здійснення таких фінансових операцій. А тому, вказаний доказ не свідчить про виконання кредитором умов договору з перерахування коштів на картковий рахунок відповідача.

Довідка про ідентифікацію не є первинним документом, який підтверджує дійсність фінансової операції, а лише відображає загальні дані щодо відповідача та дати заявки на кредит і банківського переказу, однак не підтверджує здійснення такого переказу первісним кредитором.

Суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували, що первісний кредитор ТОВ «ФК «Дінеро» виконав зобов`язання щодо видачі грошових коштів на картковий рахунок відповідача.

За положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано беззаперечних доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № L6933039 від 13.07.2018 року, у зв`язку з чим позовні вимоги через недоведеність та необґрунтованість задоволенню не підлягають.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати за подання позовної заяви покладається на особу, яка подала позов, і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № L6933039 від 13.07.2018 року в сумі 19732,76 грн. відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В порядку статті 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Подільського районного суду

міста Кропивницького В.В. Драний