ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6621/25 Справа № 175/2002/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Краснокутська Н. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Триполець В.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК», Державна реєстраційна служба України, ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2025 року ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, в якій просило суд замінити стягувача публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс» у цивільній справі №175/2002/14-ц з виконання заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року, ухваленого за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , Державної реєстраційної служби України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність.

В обґрунтування заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» зазначило, що 21.02.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 як позичальником було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого позичальнику було видано кредит у розмірі 31 9400,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 20.02.2035 року зі сплатою 12.40 % річних.

21.02.2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язання між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 як іпотекодавцем було укладено іпотечний договір № 0/0/3, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., зареєстрований в реєстрі за № 673.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами. Відповідно до Договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0, укладеного 21.02.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 та договорами забезпечення по кредиту.

Через неналежне виконання умов кредитного договору № 0 від 21.02.2008 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

23.10.2014 року заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у цивільній справі 175/2002/14-ц позов задоволено повністю. Однак рішення не було пред`явлено до виконання та не було відкрито виконавче провадження.

02.10.2015 року було прийнято рішення про здійснення ліквідаційної процедури АТ «Дельта Банк». За рішенням ФГВФО активи АТ «Дельта Банк» були продані через відкриті торги.

14.04.2025 року відбулися електронні торги з продажу права вимоги за кредитними договорами АТ «Дельта Банк».

За результатами проведення аукціону між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2245/К, який було 15.05.2020 року посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. за реєстровим № 682. Отже, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло права вимоги за кредитним договором № 0 від 21.02.2008 року та іпотечним договором № 0/0/3 до ОСОБА_1 .

Оскільки, для належного виконання вказаного рішення суду необхідна заміна стягувача у цивільній справі № 175/2002/14-ц з попереднього кредитора ПАТ «Дельта Банк» на теперішнього кредитора ТОВ «Укрдебт Плюс» у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу прав вимоги №2245/К від 15 травня 2020 року, заявник звернувся до суду з заявою про заміну стягувача.

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК», Державна реєстраційна служба України, ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що заявник не надав до суду доказів існування виконавчого провадження чи потенційної можливості його відкриття, тобто правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється, оскільки суд першої інстанції не врахував, що без заміни сторони учасника справи (стягувача) у справі, ТОВ «Укрдебт Плюс» не може реалізовувати свої права, що гарантовані законодавством України, зокрема, одержати копії судових рішень у справі, виконавчих документів тощо, а також вживати заходів щодо виконання судового рішення, тому є необхідність у заміні учасника справи (стягувача) ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Укрдебт Плюс».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 21.02.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 як позичальником було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого позичальнику було видано кредит у розмірі 31 9400,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 20.02.2035 року зі сплатою 12.40 % річних.

21.02.2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язання між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 як іпотекодавцем було укладено іпотечний договір № 0/0/3, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., зареєстрований в реєстрі за № 673.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами. Відповідно до Договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0, укладеного 21.02.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 та договорами забезпечення по кредиту. Через неналежне виконання умов кредитного договору № 0 від 21.02.2008 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

23.10.2014 року заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у цивільній справі 175/2002/14-ц позов задоволено повністю.

02.10.2015 року було прийнято рішення про здійснення ліквідаційної процедури АТ «Дельта Банк».

За рішенням ФГВФО активи АТ «Дельта Банк» були продані через відкриті торги. 14.04.2025 року відбулися електронні торги з продажу права вимоги за кредитними договорами АТ «Дельта Банк».

За результатами проведення аукціону між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2245/К, який було 15.05.2020 року посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І. Л. за реєстровим № 682.

Отже, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло права вимоги за кредитним договором № 0 від 21.02.2008 року та іпотечним договором № 0/0/3 до ОСОБА_1 .

На період дії мораторію рішення суду виконано не було.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VII втратив чинність 21.04.2021 року.

13 квітня 2021 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», відповідно до пункту 2 розділу П якого Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом.

Також 13 квітня 2021 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 1382-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб», яким внесла зміни до Кодексу України з процедур банкрутства у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» та абзац четвертий пункту 2 виклала в такій редакції: «Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через двадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу».

Закони № 1381-ІХ та № 1382-ІХ Президент України 21 квітня 2021 року підписав, та 22 квітня 2021 року їх опубліковано в офіційному друкованому виданні - газеті «Голос України».

Закони України від 13 квітня 2021 року № 1381-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» та № 1382-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб» набрали чинності 23 квітня 2021 року.

Відповідно до цих законів Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який втратив чинність2 1квітня 2021 року) поновлює свою дію на п`ять місяців з дня набрання чинності Законом № 1381-IX, тобто діє з 23 квітня 2021 року до 23 вересня 2021 року.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні до норм Закону України «Про виконавче провадження» були внесені зміни.

Так, 15.03.2022 прийнято Закон України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №2129-ІХ, відповідно до якого розділ ХПІ Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, яким, крім іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Отже, строк пред`явлення до виконання заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.10.2014 у цивільній справі 175/2002/14-ц , перервався у зв`язку з введенням воєнного стану та внесенням відповідних змін до Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник ТОВ «Укрдебт Плюс» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги №2245/К від 15.05.2020 року є новим кредитором в тому числі і за договорами забезпечення по кредитному договору №0 0/3).

Таким чином, кредитора за кредитним договором №0 від 21.02.2008року та іпотекодержателя за договором іпотеки від 21.02.2008 року було змінено з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Укрдебт Плюс».

Відмовляючи у задоволені заяви ТОВ «Укрдебт Плюс», суд першої інстанції виходив з того, що правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. На підставі ч. 5 ст. 15 Закону, у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.442 ЩІК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України

Надані до заяви письмові докази свідчать, що відповідно до положень ст.512 ЦК України у правовідносинах, що виникли на підставі договору кредиту банком, та заявником сталась заміна кредитора у зв`язку з відступленням права вимоги.

Згідно ч.2 ст. 442 ЦПК України, за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Згідно Правової позиції, висловленої Верховним Судом України в Постанові від 20.11.2013 року (справа №6-122цс13), виходячи зі змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Для правонаступника усі дії, вчиненні до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, в якій вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з частинами 1, 2 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У зв`язку з такою зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно вимог ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» .

Зі змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 6 Конвенції проголошує право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно правових аспектів до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось на шкоду однієї зі сторін. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення суду, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греціїї» (980-079) від 19 березня 1997 року). Права особи вважаються захищеними після повного виконання рішення суду.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими для виконання.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та зробив помилковий висновок про відмову у задоволені заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» про заміну стягувача.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» та вважає за необхідне замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс».

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням того, що апеляційна скарга ТОВ «Укрдебт Плюс» підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, з задоволенням заяви про заміну стягувача, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Укрдебт Плюс» підлягає стягненню судовий збір, понесений в суді апеляційної інстанції в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року скасувати.

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про заміну стягувача на його правонаступника у цивільній справі №175/2002/14-ц з виконання заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року, ухваленого за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , Державної реєстраційної служби України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність задовольнити.

Замінити стягувача публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» з виконання заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2014 року, ухваленого за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , Державної реєстраційної служби України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» судовий збір понесений в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 422 гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 24 вересня 2025 року.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2025 року.

Судді: