Провадження №2-н/521/4814/25
С У Д О В И Й Н А К А З
25 вересня 2025 року місто Одеса
Відповідно до ч.1, 2 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно з п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
З урахуванням того, що теплова енергія, заявником надається споживачеві з метою забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, вказані послуги відносяться до житлово-комунальних послуг.
Заявник забезпечує тепловою енергією будинок та, зокрема, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , за особовим рахунком № НОМЕР_2 . Зазначена квартира є частиною житлового багатоквартирного будинку.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
ОСОБА_1 плату за надані заявником послуги сплачує не в повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 01.07.2025 року існує заборгованість у сумі 7985,55 грн.
Таким чином, суд доходить до висновку, що сума боргу, заявлена до стягнення, підлягає стягненню з боржника у порядку наказного провадження.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Представником Комунального підприємства «Теплопостачання місті Одеси» було заявлено вимогу щодо стягнення з боржника на його користь судові витрати у розмірі 1000,00 грн., та 121,12 грн. судові витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До заяви про видачу судового наказу було додано: витяг з Договору № ТМО-196/25 від 14.05.2025 року, ордер, Рахунок № ТМО-39 від 09.09.2025 підстава для оплати договір про надання правничої допомоги № ТМО-196/25 від 14.05.2025 року на загальну суму 1000,00 грн.
Суд вважає, що заявлена стороною позивача до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн., є співмірною із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг та ціною позову, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 1000,00 грн.
Доказів понесення судових витрат на суму 121,12 грн. для отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не надані, у зв`язку із чим, правові підстави для їх стягнення відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи зазначене, стягненню з боржника на користь заявника підлягає сплачений останнім судовий збір у розмірі 302 гривні 80 копійок.
Керуючись ст.ст. 141, 160-164, 167, 168 ЦПК України,
Згідно зі ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п.п. 4, 5 ч.1 ст.161 цього Кодексу.
Відповідно до ст.172 ЦПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Судовий наказ може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років.
Суддя: М.В.Мурзенко