1Справа № 335/7198/25 2/335/3160/2025
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
25 вересня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Куян О.С., розглянувши цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії,
Позивач Концерн «МТМ» звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії, які надавались за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 35 601,47 грн., а також витрати зі сплати судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_1 , як власник квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , своєчасно не оплачувала надані їй послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії, у зв`язку з чим за період з 01.01.2019 по 30.09.2024 у неї утворилась заборгованість на суму 35 601,47 грн., що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.
Ухвалою судді від 28.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 03.09.2025, яке було відкладено на 25.09.2025, у зв`язку із першою неявкою відповідача у судове засідання.
Виклик відповідача у судові засідання, призначені на 03.09.2025 та 25.09.2025, відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Сторони у справі в судове засідання, призначене на 25.09.2025, повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, представник позивача у позовній заяві просила про розгляд справи за її відсутності, та не заперечувала проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
На підставі досліджених письмових доказів судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 р. виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».
Відповідно до статуту Концерну «МТМ» основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 08.12.2023 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а відтак є споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою.
Для проведення розрахунків по оплаті наданих Концерном «Міські теплові мережі» послуг відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1
02.10.2021 Концерн «МТМ» оприлюднив на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання, який вважається укладеним з 01.11.2021 із ОСОБА_1 , оскільки співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;
Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
У позовній заяві Концерн «МТМ» просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії, які надавались Концерном «МТМ» за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2019 по 30.09.2024, у загальному розмірі 35 601,47 грн., як з власника нерухомого майна, в яке надавались вказані послуги.
Разом з тим, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яка отримана позивачем 01.10.2024 та долучена до позовної заяви, ОСОБА_1 стала власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії та номер 2-708, виданий 08.12.2023.
За таких обставин, суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 була споживачем наданих послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії, які надаються Концерном «Міські теплові мережі» за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 08.12.2023 по 30.09.2024, тобто у той період за який у суду наявні відомості про те, що ОСОБА_1 була власником квартири за вказаною у позові адресою, а відтак з неї підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 08.12.2023 по 30.09.2024.
При цьому, суд враховує, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 у період з 01.01.2019 по 08.12.2023 був споживачем наданих послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії, які надаються Концерном «Міські теплові мережі» за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак, що і заборгованість за ці послуги, яка виникла за вказаний період, підлягає стягненню саме з неї.
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1593914 від 22.07.2025, судом встановлено що відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 19.10.2004 по 14.02.2022.
При цьому, суд враховує, що вказаний позов Концерном «МТМ» не подано до ОСОБА_1 , як до спадкоємця, у порядку ч. 1 ст. 1218 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 , як власник нерухомого майна, була споживачем наданих послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії, які надавались Концерном «Міські теплові мережі» у період з 08.12.2023 по 30.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно зобов`язана була оплачувати надані послуги у цей період.
Згідно із довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, відповідач, як власник квартири, за вказаною у позові адресою, має заборгованість за надані послуги за період з 08.12.2023 по 30.09.2024 у розмірі 6 732,76 грн.
Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї в ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Приймаючи до уваги, що відповідачем не було жодним чином доведено, що у неї відсутній борг перед позивачем за період з 08.12.2023 по 30.09.2024, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії за період з 08.12.2023 по 30.09.2024 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
За таких обставин, з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії, у період з 08.12.2023 по 30.09.2024, у розмірі 6 732,76 грн., а вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості, яка виникла у період з 01.01.2019 по 08.12.2023, задоволенню не підлягають з наведених у рішенні суду підстав.
Крім того, у відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 458,12 грн. (2422,40 грн. х 6 732,76 грн./35 601,47 грн.).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-82, 89, 141, 223 ч. 4, 263-265, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України,
Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольнити частково.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Гашук К.В.