Дата документу 22.09.2025Справа № 554/6274/23
Провадження № 2/554/1801/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

за участю секретаря судового засідання Титаренко Д.В.

відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про залишення без розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору , Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Полтавська міська рада, Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на самочинну прибудову, -

в с т а н о в и в :

У провадженні суду знаходиться вказана справа.

Позивач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, заявив клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із тим, що між ним та представником адвокатом Бибиком В.А. розірваний договір про надання правової допомоги, він не має юридичної освіти, а тому має намір укласти договір з іншим адвокатом, для чого йому потрібен час.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти відкладення судового засідання, заявила клопотання про залишення позову без розгляду, у зв`язку із повторною неявкою позивача у судове засідання без поважних причин.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судовому засіданні наполягали на залишенні позову без розгляду.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися.

Від представника Державної інспекції архітектури та містобудування України Топал Т.Ю. до суду надійшли пояснення, в яких прохала розглядати справи без участі представника (том 2 п.с.69-73).

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору , Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради Борисенко М.О. до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення покладалася на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, щоправо на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частини перша, друга, п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, провадження № 61-4437св20, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, провадження № 61-15254св20, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, провадження № 61-17220св18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, провадження № 61-9020св21, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц, провадження № 61-2876св20).

У рішенні від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив «:…. саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні»

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

У частині п`ятій статті 223 ЦПК України законодавець встановив особливий порядок наслідок (санкцію) повторної неявки позивача. Ця норма фактично дублює норму, закріплену в пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Верховний Суд зазначає, що пункт 2 частини третьої статті 223 ЦПК України необхідно тлумачити в системному зв`язку з іншими положеннями цієї статті та іншими нормами процесуального закону (ЦПК України), які визначають наслідки повторної неявки позивача, який не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а саме частиною п`ятою статті 223 і пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

З огляду на системне тлумачення вказаних норм процесуального закону Верховний Суд виходить з того, що пункт 2 частини третьої статті 223 ЦПК України у контексті частини п`ятої статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України не може застосовуватися судом щодо неявки позивача у судове засідання.

Аналіз положень частини п`ятої статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України дає підстави дійти висновку, що наслідком повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Процесуальний закон щодо наслідків неявки позивача у судові засідання є зрозумілим і передбачуваним для нього, щодо його застосування існує усталена судова практика.

Залишення заяви без розгляду не перешкоджає особі після усунення умов, що були підставою залишення позову без розгляду, звернутися до суду повторно.

Такі висновки надані Верховним Судом у постанові від 28 березня 2023 року при розгляді справи № 711/7486/19, провадження № 61-10183св21, в якій досліджувалося питання щодо залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача у судове засідання.

Згідно частин 1-5 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно абзацу першого ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка,а у випадках, встановлених цим Кодексом,- разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи,а вразі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку (п.1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, від позивача ОСОБА_5 до суду надійшла заява про відкладення судового засідання призначеного на 02.10.2023 року на 11.30 у зв`язку з тим, що він має намір укласти угоду з адвокатом (том 1 а.с.233). З цих підстав, судове засідання 02.10.2023 року о 11.30 було відкладено, у зв`язку із неявкою позивача.

У судове засідання призначене на 02.04.2024 року о 13.30 позивач ОСОБА_5 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи під підпис рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с.118 том 2). До суду надіслав заяву про відкладення судового засідання, оскільки його адвокат Бибик В.А. захворів (том 2 а.с.150). Також у судове засідання не з`явився представник позивача Бибик В.А., повідомлений про судове засідання належним чином телефонограмою (том 2 а.с.107). Крім того, як адвокат, зобов`язаний бути зареєстрованим у «Електронному Суді», на підставі ч.6 ст. 14 ЦПК України. Проте про причини неявки не повідомив, підтверджуючих документів своєї хвороби не надав.

З матеріалів справи також вбачається, що судова повістка про виклик ОСОБА_8 до суду у цій справі на 22.09.2025 року о 9.00 отримана позивачем 14.08.2025 року під особистий підпис (том 4 а.с.67). Також позивач ознайомився з матеріалами справи 12.08.2025 року, про що міститься відмітка за його заяві (том 4 а.с.66).

Таким чином, позивач завчасно був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, однак у судове засідання на 22.09.2025 року о 9.00 повторно не з`явився.

Причини неявки у судове засідання, на які посилається ОСОБА_5 у своїй заяві, а саме розірвання договору про надання правової допомоги з адвокатом Бибиком В.А., суд не вважає поважними, оскільки доказів розірвання договору до суду не надано, причини неявки у судове засідання особисто позивача не наведені. Крім того, суд вважає, що з дати отримання судової повістки 14.08.2025 року у ОСОБА_5 було достатньо часу для укладення договору про надання правової допомоги з іншим адвокатом.

Отже, позивач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився повторно без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи, що матеріали справи не містять заяви ОСОБА_5 про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про залишення позову без розгляду.

Керуючись п.3 ч.1 ст.257, ст.ст.260,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору , Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, Полтавська міська рада, Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на самочинну прибудову - залишити без розгляду

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.2 ст. 257 ЦПК України, особа, клопотання якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.І.Савченко