КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/11693/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,

при секретарі Мудрак Р. Р.,

за участі представника позивача (за первісним позовом) - адвоката Мошенської І. В.

представника відповідача (за первісним позовом) - адвоката Каплі А. С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Данілової Т. М.

від 12 червня 2025 року

у цивільній справі № 752/13447/20 Голосіївського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербіс»

про поділ спільного майна подружжя

та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про поділ спільного сумісного майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року залишено без розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив норми ЦПК України щодо залишення позову без розгляду, оскільки вона та її представник не були належним чином повідомлені про судові засідання, призначені на 13 травня 2025 року та 12 червня 2025 року. Посилається на статтю 257 ЦПК України, згідно з якою позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання. Вона стверджує, що судові повістки їй поштою не надходили. Крім того, вона вказує, що її представник, адвокат Капля А. С., не є учасником справи в розумінні статті 42 ЦПК України, а тому повідомлення про виклик у судове засідання повинні надсилатися саме учасникам справи. Також стверджує, що повідомлення, надіслані її представнику SMS-повідомленням на номер НОМЕР_1 про судове засідання 12 червня 2025 року, не є належними, оскільки для такого способу повідомлення необхідна попередня заява від учасника процесу, якої вона не подавала. Вона посилається на правову позицію Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладену в постанові від 27 березня 2019 року у справі № 201/6092/17. Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції проявив надмірний формалізм та обмежив її доступ до суду. Зазначає, що протягом розгляду справи (з липня 2020 року) вона та її представник добросовісно виконували свої обов`язки та були присутні на більшості судових засідань. Посилається на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення у справах «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року та «Церква села Сосулівка проти України» від 28 лютого 2008 року, які критично оцінюють надмірну формалізованість вимог, що перешкоджають доступу до суду. Апелянт підкреслює, що її неявка не була пов`язана із втратою інтересу до справи, а використаний судом процесуальний засіб - залишення позову без розгляду - не є пропорційним досягнутій меті.

Вважає те, що суд першої інстанції проігнорував ухвалу Київського апеляційного суду від 15 травня 2025 року, якою було витребувано матеріали цивільної справи № 752/13447/20. Адвокатський запит від 02 липня 2025 року та відповідь Голосіївського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року підтверджують, що лист з ухвалою апеляційного суду був зареєстрований в системі документообігу суду 15 травня 2025 року за вхідним номером ЕП-7625, і його копія була передана судді Даніловій Т. М. до відома. Незважаючи на обізнаність судді про відкритий апеляційний перегляд, вона постановила ухвалу про залишення зустрічного позову без розгляду 12 червня 2025 року. Апелянт вважає, що наявність апеляційного перегляду та витребування справи є об`єктивною та поважною причиною для відсутності представника в судових засіданнях, оскільки це унеможливлювало подальший розгляд справи в суді першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта (відповідача за первісним позовом) - адвокат Капля А. С. апеляційну скаргу підтримала із наведених в ній підстав та доводів.

Представник позивача за первісним позовом - адвокат Мошенська І. В. проти задоволення скарги заперечила.

Відповідач ТОВ «Інтербіс» представника у судове засідання не направив, про причини неявки не повідомив. Про час та місце судового засідання сповіщено засобами Електронного суду.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника апелянта (відповідача за первісним позовом) - адвоката Капля А. С., представника позивача за первісним позовом - адвоката Мошенської І. В., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ТОВ «Інтербіс» про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Зустрічна позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, яка прийнята судом до спільного розгляду з основним позовом.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року закрито підготовче засідання у даній справі та справа призначена до судового розгляду.

У судові засідання 13 травня 2025 року та 12 червня 2025 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник Капля А. С. не з`явилися.

Залишаючи зустрічний позов без розгляду суд першої інстанції виходив із того, що позивач за зустрічним позовом та її представник, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися на два поспіль судові засідання - 13 травня 2025 року та 12 червня 2025 року. Визнавши причини повторної неявки неповажними, та зважаючи на те, що неявка позивача перешкоджає вирішенню спору, оскільки деякі обставини, що стосуються поділу майна, потребують з`ясування в судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність визначених частиною 5 статті 223 і та пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України підстав для залишення зустрічного позову без розгляду.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав (частина перша статті 2 ЦПК України).

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки (пункт 2 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 756/6049/19 (провадження № 61-4177св21) вказано, що «залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача».

Умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача. При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17 (провадження № 61-4437св20), від 20 травня 2021 року у справі № 522/13928/15 (провадження № 61-2134св21), від 18 серпня 2021 року у справі № 495/9414/15-ц (провадження № 61-5230св21), від 10 лютого 2022 року у справі № 756/16448/18 (провадження № 61-16720св20), від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21 (провадження № 61-2956св22).

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (стаття 211 ЦПК України).

Частиною шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма 128 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 128 ЦПК України за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

У постанові Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі № 761/20381/21 (провадження № 61-4215св23) зазначено, що відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику судового процесу SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, суд може повідомляти учасника справи про розгляд справи з використанням засобів мобільного зв`язку шляхом надіслання текстових (SMS) повідомлень, однак виключно за наявності відповідної письмової заяви такого учасника.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що у судове засідання з розгляду справи по суті, призначене судом на 13 травня 2025 року та 12 червня 2025 року учасники справи не з`явились, про що складено довідки (а.с. 147, 152, т. 3).

На а.с. 146, т. 3 наявна розписка представників учасників, у тому числі представника апелянта - адвоката Каплі А. С., що складена за наслідками судового засідання 16.04.2025, про те, що вони повідомлені про наступне судове засідання 13 травня 2025 року о 12:30.

Водночас докази належного повідомлення (поштове відправлення, електронний суд) апелянта та його представника про дату й час наступного засідання - 12 червня 2025 року, у матеріалах справи відсутні.

За відсутності в матеріалах справи відповідної заяви ОСОБА_4 та її представника про їх виклик до суду за допомогою засобів мобільного зв`язку, надіслання судом першої інстанції судової повістки у виді смс-повідомлення на мобільний номер телефона адвоката Каплі А. С не вважається належним повідомленням представника про розгляд справи, передбаченим для такої ситуації законом.

Зважаючи встановлені обставини неналежного повідомлення апелянта та її представника про день та час розгляду справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність визначальної умови для залишення зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Отже, висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на те, у справі 12 червня 2025 року ухвалено рішення за первісним позовом, справа направляється до суду першої інстанції у частині вимог за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року скасувати.

Справу у частині вимог за зустрічним позовом направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 вересня 2025 року.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов