Провадження № 2-з/947/336/25
УХВАЛА

про вжиття заходів забезпечення позову

23.09.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., розглянувшизаяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі № 947/35562/25, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2025 року до Київського районного суду м. Одеси через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна Компанія «АГРОСОЮЗ-РП», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович про визнання права власності на 1/2 частину квартири та зняття арешту з майна.

Ухвалою від 23 вересня 2025 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання по справі.

Разом з позовом 22.09.2025 до суду надійшла заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення звернення стягнення на майно, що здійснюється на підставі виконання виконавчого листа, виданого відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкас у справі №711/9665/19, а саме на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 95.1 кв.м., житловою площею 80.6 кв.м. для задоволення вимог ТОВ «ІК «АГРОСОЮЗ-РП» в сумі 131 950 грн 00 коп. та витрат по вчинення виконавчого напису в сумі 13 195 грн., що перебуває на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича у виконавчому провадженні № 69884480. В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що позивач звернувся до суду з позовом з вимогою про визнання права власності та зняття арешту з майна. У зазначеній позовній заяві позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що спірна квартира, набута подружжям за час зареєстрованого шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності, а накладення арешту на всю спірну квартиру приватним виконавцем Цинєвим В.О. порушує право власності Позивача на належну йому частину в квартирі.Так, 19.09.2022 року приватним виконавцем Цинєвим Віталієм Олександровичем було відкрито виконавче провадження № 69884480 на підставі виконавчого листа, виданого Придніпровським районним судом м.Черкас у справі №711/9665/19, боржницею в якому виступає відовідачка-1. В рамках вищевказаного виконавчого провадження приватним виконавцем було прийнято постанову від 19.09.2022 року про звернення стягнення на майно Відповідачки-1, як боржниці. В той же день, 19.09.2022 року, приватним виконавцем було прийнято постанову про арешт спірної квартири, тим самим наклавши арешт на квартиру, частиною якої володіє позивач та який в свою чергу, не є боржником у вказаному виконавчому провадженні.Таким чином, виносячи постанову про арешт спірної квартири, позивач вважає, що приватний виконавець розпочав процедуру звернення стягнення на неї для погашення боргу відповідачки-1 перед відповідачем-2.

Отже, на думку позивача, заява про забезпечення позову у спосіб зупинення звернення стягнення 1/2 частини спірної квартири є обґрунтованою, оскільки позивач подав позов про визнання права власності на звернене до стягнення майно.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Дослідивши вказану заяву, матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних права бо інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (пункт 5 частини першої статті 150 ЦПК України), а також забороною вчинення будь-яких дій (пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України).

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року № 753/22860/17, провадження № 14 - 88цс20).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 зауважує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

При оцінці зазначеної співмірності, необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові від 24 квітня 2024 року в справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач претендує на частину спірного майна.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 757/22558/20 (провадження № 61-158сво21) зазначено, що «у статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову. Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. У пункті 5 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно. […] суди попередніх інстанцій обґрунтовано, застосовуючи пункт 5 частини першої статті 150 ЦПК України, задовольнили заяву заявника про забезпечення позову у спосіб зупинення продажу арештованого майна, оскільки позивач подав позов про визнання права власності на 1/2 частину квартири. Саме для такого випадку законодавець передбачив можливість забезпечення позову шляхом зупиненням продажу арештованого майна. Дія наведеної норми процесуального права насамперед направлена на те, щоб запобігти відчуженню майна у порядку виконання судового рішення, яке належить не боржнику, а іншій особі».

Тобто, позов забезпечується зупиненням зверненням стягнення арештованого майна, якщо особою на час звернення з заявою про забезпечення позову подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Застосування вказаного виду забезпечення позову є адекватним, оскільки його невжиття може призвести до обмеження прав позивача на ефективний судовий захист.

При цьому суд зазначає, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Суд зазначає,що забезпечення позову має тимчасовий запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір, а вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті.

Зустрічне забезпечення судом не застосовується.

Відповідно до частини першої та другої ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі № 947/35562/25- задовольнити.

Зупинити звернення стягнення на майно, що здійснюється на підставі виконання виконавчого листа, виданого відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкас у справі №711/9665/19, а саме на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 95.1 кв.м., житловою площею 80.6 кв.м. для задоволення вимог ТОВ «ІК «АГРОСОЮЗ-РП» в сумі 131 950 грн 00 коп. та витрат по вчинення виконавчого напису в сумі 13 195 грн., що перебуває на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича у виконавчомупровадженні № 69884480, до набрання судовим рішенням у справі № 947/35562/25 законної сили.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення до виконання ухвали - один рік.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Копію ухвали направити сторонам та уповноваженим органам для виконання.

Суддя Бескровний Я. В.