Провадження № 2-н/638/4062/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

24 вересня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Невеніцин Є. В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стимул ЛТД+» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з управління багатоквартирним будинком, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

22.09.2025 представник заявника звернувся до суду із заявою до ОСОБА_1 , в якій просить видати судовий наказ про стягнення з боржника заборгованості за період з 01.07.2023 по 01.09.2025 у розмірі 18879,90 грн, яка складається з основного боргу в розмірі 16564,36 грн, 3% річних 513,68 та інфляційних збитків 1801,86 грн.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши надані матеріали, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника суми індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості з наступних підстав.

Так, стаття 161 ЦПК України містить перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема відповідно до п. 3 ч. 1 такої судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

На території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан. Указами Президента України затверджених Законами України, продовжено строк дії воєнного стану до 09.11.2024 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Разом з тим, Постановою КМУ № 206 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 року встановлено, зокрема, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Згідно з п. 8 ч.1ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, із заявлених заявником вимог вбачається здійснення ТОВ «Стимул ЛДТ+» нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за період з липня 2023 року по серпень 2025 року, тобто під час воєнного стану, що відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу в цій частині.

Таким чином, оскільки заявлені вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 513,68 грн та інфляційних втрат у розмірі 1801,86 грн були нараховані на суму заборгованості в період дії воєнного стану, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення з боржника суми індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 160, 161, 163, 165, 166, 167, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стимул ЛТД+» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних втрат у розмірі 1801,86 грн та 3% річних у розмірі 513,68 грн, нарахованих на суму заборгованості за спожиті послуги з управління багатоквартирним будинком - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Є. В. Невеніцин