П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВА)

29 вересня 2025 року місто Київ

справа № 761/20394/24

провадження № 22-з/824/1173/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду місті Києві заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Якобчуком Олегом Миколайовичем, про ухвалення додаткового рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 12 лютого 2025 року подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року залишено без змін.

18 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Якобчук О.М., подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з позивача ОСОБА_2 на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4800 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Харченко та Партнери» укладений договір «Про надання правничої допомоги» № 28 від 23 вересня 2024 року, умовами якого передбачено надання комплексної професійної правничої допомоги в судах загальної юрисдикції України, в тому числі в Київському апеляційному суді. Умовами договору, п. 3.1. сторони домовились, що розмір винагороди (гонорару) виконавця формується з погодинної оплати - одна година роботи уповноваженої особи адвокатського об`єднання - визначається в розмірі 60 % у робочий час та 90 % у не робочий час від встановленої діючим законодавством мінімальної заробітної плати. Вартість вираховується на день виконання роботи, надання послуги. Відповідно до п. 3.2. остаточний розрахунок відбувається протягом 10 календарних днів після набрання рішенням законної сили.

Позивачу були надані послуги в підготовці до розгляду справи (вивчення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 грудня 2024 року та апеляційної скарги позивача, складання відзиву на апеляційну скаргу, тощо) та участь в судовому засіданні в приміщені Київського апеляційного суду. Обсяг наданих послуг складає 1 годину (60 хвилин) загальною вартістю 4 800 грн. Кошти від позивача ще не сплачені, однак відповідно до умов договору остаточний розрахунок за надані послуги має відбутись не пізніш 10 календарних дня після набрання рішенням законної сили. Просив стягнути на користь ОСОБА_1 4800 грн. витрат на професійну правничу допомогу з посиланням на положення статей 133, 141 ЦПК України.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подана відповідачкою ОСОБА_1 заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пункту частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 статті 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 6 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Як вбачається з доданих до заяви матеріалів, сторона відповідача направила поштовим відправленням копію заяви про ухвалення додаткового рішення разом з додатками на ім`я позивача ОСОБА_2 .

Згідно трекінгу поштового відправлення на сайті «Укрпошта» за номером 857 вказано, що таке відправлення отримано одержувачем (позивачем) 19 серпня 2025 року.

Станом на час ухвалення додаткового рішення в цій справі, заперечень щодо суми стягнення заявлених стороною відповідача витрат на правничу допомогу, ОСОБА_2 чи його представником, до суду апеляційної інстанції не подано.

Отже, враховуючи наведене у суду відсутні підстави для зменшення заявленої стороною відповідача суми стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 2 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 3 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається зі змісту протоколу судового засідання від 13 серпня 2025 року, представником ОСОБА_1 - адвокатом Якобчуком О.М. в судових дебатах зроблено відповідну заяву про стягнення на їхню користь судових витрат. Також, 18 серпня 2025 року, тобто в межах п`ятиденного строку, відповідачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої додані наступні документи: копію договору про надання правничої допомоги № 28 від 23 вересня 2024 року, підписану замовником ОСОБА_1 та виконацем АО «Харченко та Партнери», детальний опис переліку наданих послуг (робіт) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу під час надання комплексної професійної правничої допомоги, акт прийому - передачі наданих послуг від 18 серпня 2025 року.

Відповідно до детального опису виконаних робіт та акту передачі загальний витрачений час адвокатом складає 1 год.60 хвилин загальною вартістю 4800 грн. (вивчення рішення Оболонського районного суду м. Києва віє 19 грудня 2024 року, апеляційної скарги ОСОБА_2 та складання відзиву на апеляційну скаргу - 40 хв. розмір винагороди згідно п. 3.1 договору - 3200 грн.; участь у судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду - 20 хв., розмір винагороди згідно п. 3.1 договору - 1600 грн.)

Оскільки стороною позивача не подано заперечення/клопотання на заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, суд з власної ініціативи не може зменшити суму судових витрат на професійну правничу допомогу.

При визначенні розміру витрат на правову допомогу апеляційний суд враховує складність справи, обсяг наданих адвокатами послуг і виконаних ним робіт, принципи співмірності та розумності, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи 13 серпня 2025 року у цій справі судове рішення, не вирішив питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, а саме витрат на професійну правничу допомогу відповідача ОСОБА_1 .

З урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі, яким з позивача ОСОБА_2 на користь відповідачки ОСОБА_1 слід стягнути 4800 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 133, 137, 270, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Якобчуком Олегом Миколайовичем, про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4800 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус