Справа № 510/777/25
Провадження № 2/510/1469/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.25 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі позовні вимоги визнали, відзиву на позов не надали, просили розглянути справу у їх відсутності.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження позивача; копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія довідки старости Орлівського старостинського округу від 21.11.2024р. про склад сім`ї ОСОБА_7 на день її смерті; виписка з погосподарської книги №10 Орлівської сільської ради Ізмаїльського району про належність житлового будинку ОСОБА_8 ; копія довідки старости Орлівського старостинського округу від 21.11.2024р. про склад сім`ї ОСОБА_8 на день його смерті; копія рішення Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області від 02.03.1994р. про передачу безоплатно у приватну власність ОСОБА_8 присадибної земельної ділянки; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ; копія технічного паспорту від 12.12.2024р. на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 19.02.2025р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.01.2025р.; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 27.06.2025р.; копія заяви ОСОБА_2 від 05.05.2010р. про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 ; копія заяви ОСОБА_9 від 16.02.2010р. про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 ; копія заяви ОСОБА_9 від 30.04.2010р. про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 ; копія заяви ОСОБА_6 від 16.02.2010р. про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 ; копія заяви ОСОБА_10 від 17.04.2009р. про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 ; копія заяви ОСОБА_10 від 17.04.2009р. про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7 ; копія заяви ОСОБА_2 від 10.05.2011р. про прийняття спадщини на земельні ділянки після смерті матері ОСОБА_7 ; копія витягу від 22.02.2010р. з Спадкового реєстру (спадкові справи); копія витягу від 22.02.2010р. з Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори); копія витягу від 22.02.2010р. про реєстрацію в спадковому реєстрі (дата заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 ); копія заповіту ОСОБА_7 від 24.01.2001р., оформленого на ім`я ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.05.2011р.; копія витягу від 10.05.2011р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 25.06.2025р. (видане свідоцтво про право на спадщину від 10.05.2011р.).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі та відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 являються онуками нині померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , відповідачка ОСОБА_2 є донькою нині померлих.

За життя ОСОБА_8 на підставі даних погосподарської книги №10 Орлівської сільської ради Ізмаїльського району належав житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .

На випадок смерті ОСОБА_8 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на належне йому майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини спадкоємець за законом ОСОБА_7 (дружина померлого) не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, проте вона прийняла спадщину на житловий будинок в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час), оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, понесла витрати на поховання, виконала поминальні обряди.

Таким чином, після смерті чоловіка його дружині ОСОБА_7 став належати на праві власності спірний житловий будинок, однак він нею не був оформлений в установленому законом порядку.

Крім того, ОСОБА_7 за життя ще належали і земельні ділянки загальною площею 4,66 га згідно державного акту серії ЯЕ №669467 від 24.01.2008р. на право власності на земельну ділянку.

На випадок смерті ОСОБА_7 розпорядилася належним їй майном, 24.01.2001р. склала заповіт на ім`я своєї доньки ОСОБА_2 (відповідачки у справі), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне їй майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини діти ОСОБА_7 звернулися щодо прийняття спадщини до нотаріальної контори: донька ОСОБА_2 спочатку - із заявою від 16.02.2010р. про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , пізніше - із заявою від 05.05.2010р. про прийняття спадщини, потім - із заявою від 10.05.2011р. про прийняття спадщини на земельні ділянки; син ОСОБА_11 спочатку із заявою від 30.04.2010р. про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 ; пізніше із заявою від 16.02.2010р. про прийняття спадщини після смерті матері ; син ОСОБА_10 із заявами від 17.04.2009р. про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 та про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7 .

В порядку спадкування за заповітом ОСОБА_7 від 24.01.2001р. ОСОБА_2 оформила спадщину частково в частині, що стосувалась земельних ділянок загальною площею 4,66 га згідно державного акту серії ЯЕ №669467 від 24.01.2008р. на право власності на земельну ділянку, 10.05.2011р. їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Від прийняття іншої частини спадщини після смерті ОСОБА_7 , як за заповітом, так і за законом, відповідачка ОСОБА_2 відмовилась.

Отже, спадкування після смерті ОСОБА_7 відбувається за законом, позивач спадкоємець четвертої черги.

У встановлений законом строк ОСОБА_1 не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, проте він прийняв спадщину за законом в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України, оскільки спільно мешкав із спадкодавицею в останні роки її життя і на момент її смерті. Факт спільного мешкання позивача із ОСОБА_1 підтверджується довідкою старости Орлівського старостинського округу Виконавчого комітету Ренійської міської ради від 21.11.2024р. про склад сім`ї ОСОБА_7 на день її смерті.

Бажаючи оформити прийняття спадщини, ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса, однак в юридичному оформленні прийняття спадщини йому було відмовлено, про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.01.2025р.

Необхідні нотаріусу документи позивач надати не може у зв`язку із неналежним оформленням права власності на житловий будинок.

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса.

Отже, після смерті ОСОБА_7 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину (на житловий будинок) за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_7 , і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачі її не прийняли та на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадкодавець ОСОБА_8 помер у 2001р., спадкові відносини виникли у той час, то підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963р.

Згідно із вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_8 за прийняттям спадщини в установлений законом строк ніхто не звертався, однак, ОСОБА_7 , як спадкоємиця за законом, прийняла її фактично, в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини ОСОБА_7 не звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку ОСОБА_7 прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на нерухомість, мешкання у спадковому будинку, догляд за його збереженням, проведення ремонту, сплата за користування комунальними послугами та ін.).

Таким чином, ОСОБА_7 прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 у справі є спадкоємцем четвертої черги за законом (ст. 1264 ЦК України). Він останні роки життя доглядав за ОСОБА_7 (своєю бабусею), мешкав із нею за її адресою, вів спільно господарство та доглядав за домоволодінням. На час смерті ОСОБА_7 позивач мешкав разом із нею.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначив позивач, після смерті ОСОБА_7 у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігає копії правовстановлюючих документів на житловий будинок, розпоряджується щодо його цільового використовування тощо).

Таким чином, позивач прийняв спадщину за законом (як спадкоємець четвертої черги) в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті ОСОБА_7 , із якою більше п`яти років спільно мешкав до її смерті та продовжує мешкати у спадковому будинку та володіти спадковим майном після її смерті .

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР 1963р., ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 (рахується зареєстрованим за даними погосподарської книги за ОСОБА_8 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ),

що належав ОСОБА_7 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вячеслав ДУДНИК