Справа №705/2398/25
2/705/2123/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Душина О.В.,

при секретарі Ковальчук Т.М.;

за участю:

позивач не з`явився,

відповідач не з`явився,

представника заінтересованої особи Любарської О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), заінтересована особа: Служба у справах дітей Паланської сільської ради Уманського району (вул. Грушевського, 11 с. Паланка, Уманського району, Черкаської області) про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_2 .

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач з 28 лютого 2022 року перебуває на військовій службі в Збройних силах України, старший лейтенант, займає посаду офіцер групи психологічного супроводу та відновлення військової частини НОМЕР_3 , на початку 2019 року позивач познайомився з ОСОБА_4 , з якою почали разом проживати та зустрічатися, згодом у них народилася донька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не справлялась з доглядом за донькою, вони переїхали проживати до батьків позивача у

АДРЕСА_1 , де доглядати за донькою допомагали мої батьки. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Проте, через скрутний характер ОСОБА_4 періодично сварилася з батьками позивача і зникла на декілька днів, залишаючи дитину на батьків позивача.

Коли ОСОБА_4 досягла повноліття, 14 травня 2022 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб в Уманському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), в надії що це змінить ситуацію у кращий бік.

Однак 15.05.2023 через відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного, різні погляди на життя ми почали проживати окремо, і вже 19.09.2023 рішенням Уманського міськрайонного суду шлюб між позивачем, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 був розірваний.

Після розлучення мати дитини, ОСОБА_3 , залишила проживати ОСОБА_2 у батьків позивача, де створені належні умови для проживання. Малолітня дочка ОСОБА_2 має окрему кімнату, власне ліжко, розвиваючі ігри, книжки. Повноцінно харчується.

ОСОБА_3 з 15.05.2023 зовсім перестала навідуватися до своєї дочки,

ОСОБА_2 , фактично не спілкується із нею, матеріально не утримує, не цікавиться її здоров?ям, вихованням та життям взагалі, що підтверджується наданими матеріалами.

Неодноразові звернення ОСОБА_1 до ОСОБА_4 щодо участі у вихованні доньки, її утриманні не змінили поведінку матері дитини. Вона не бажає займатися її вихованням, утриманням та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_2 , так як не відчуває до неї родинних почуттів.

Вихованням, лікуванням, утриманням доньки позивача,

ОСОБА_2 , майже весь час з моменту народження займався він, та його батьки,

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . З моменту служби позивача у Збройних Силах України, виховання доньки ОСОБА_7 повністю лягло на його батьків. ОСОБА_1 у цьому допомагає матеріально.

Дитина ОСОБА_2 відвідує Родниківський заклад дошкільної освіти, ясла садок комбінованого типу «Роднічок» Паланської сільської ради з 2021 року і по даний час. За період відвідування дошкільного закладу освіти матері в садочку не було. ОСОБА_4 жодного разу не приводила доньку до закладу та жодного разу не забирала її. ОСОБА_2 характеризується як всебічно розвинена, комунікабельна, любить малювати.

Мати доньки, ОСОБА_3 , покладених законом на батьків обов?язків не виконує, не бере педагогічної, моральної, матеріальної та будь якої іншої участі у вихованні доньки, ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_3 надала нотаріально засвідчену заяву, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав від 16.04.2025.

2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 28.04.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Відповідачу надіслано копію ухвали судді та копію позовної заяви з додатками рекомендованим листом, проте вказаний лист повернувся до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.

Ухвалою суду від 07.07.2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

Позивач в судове засідання не з`явився, проте 06.08.2025 року до суду надав заяву в якій просить судове засідання проводити без його участі у зв`язку з перебуванням в ЗСУ.

Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Паланської сільської ради Уманського району в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.

3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч.1 та ч.5 ст.56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.

У відповідності до ч.1 ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 17.12.2019 року, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 2 від 17.12.2019). Її батьком записаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_8 .

14 травня 2022 року, було зареєстровано шлюб в Уманському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) між ОСОБА_1 та ОСОБА_8

19.09.2023 рішенням Уманського міськрайонного суду шлюб між позивачем, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 був розірваний.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , відповідно до характеристики виданої Ропотуським старостинським округом Ладижинської сільської ради від 18.04.205 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але за вказаною адресою не проживає.

ОСОБА_1 займається вихованням доньки ОСОБА_2 разом з бабусею, які піклуються про неї, приводять в садочок та забирають з садочка, що підтверджується копією довідки Родниківського закладу дошкільної освіти ясла-садок комбінованого типу «Роднічок» Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області від 21.04.2025 р. № 10/01-19).

ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, що підтверджується посвідченням офіцера серії НОМЕР_5 , та відповідно до довідки Міністерства оборони України військової частини НОМЕР_3 від 14.01.2025 року № 8 старший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 . Відповідно до довідки про доходи форми ОК-7 від 24.04.2025 ОСОБА_1 отримує заробітну плату.

Згідно довідки КНП «Уманський міський ЦІМСД» Уманської міської ради від 18.04.2025 р. ОСОБА_1 вчасно звертається до лікаря-педіатра ОСОБА_9 в КНП «Уманський міський ЦПМСД» Уманської міської ради, з метою профілактичних оглядів, а також при виникненні гострих захворювань дитини. Має відповідальне ставлення до стану здоров?я дитини, виконує вакцинації, забезпечує медичний супровід у повному обсязі.

Як вбачається з копій пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 мати дитини ОСОБА_3 з дитиною не спілкується, не телефонує, не займається вихованням та утриманням, не відвідує доньку.

Батько дитини ОСОБА_1 приживає разом із донькою за адресою: АДРЕСА_1 , створив для дитини належні умови для виховання, навчання та розвитку про, що свідчить акт обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.06.2025 року.

Згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Паланської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до її малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням Паланської сільської ради № 88-17 від 27.06.2025, зважаючи на ставлення матері ОСОБА_3 до своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), в тому числі, й на рівне виховання батьками.

Законодавцем передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 за №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У п.п.16, 18 вищезазначеної Постанови роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 11 серпня 2021 року у справі № 621/492/20 та від 12 травня 2021 року у справі № 689/551/20-ц.

Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і, в будь-якому випадку, в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Паланської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до її малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням Паланської сільської ради № 88-17 від 27.06.2025 вбачається, що орган опіки та піклування Виконавчого комітету Паланської сільської вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 .

Разом з тим, зазначений висновок органу опіки та піклування, його зміст про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд вважає недостатньо обґрунтованим та поверхневим, у ньому не наведено підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

Тобто, такий висновок не містить обставин, які б вказували на наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України, для застосування відносно відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Вказаний висновок ґрунтується лише на доводах однієї сторони - позивача, наданих ним документах. Відповідач з приводу доводів позивача заслуханий не був.

При цьому висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини не є обов`язковим для суду (частини п`ята, шоста статті 19 СК України), має рекомендаційний характер, та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

Неактивність або певна бездіяльність ОСОБА_3 як матері, з урахуванням наведеного вище, є недостатньою підставою для того, щоб дійти висновку про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити її батьківських прав.

Позивач не обґрунтував в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення ОСОБА_3 відносно неповнолітньої ОСОБА_2 , батьківських прав та не надав беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували винну та свідому поведінку ОСОБА_3 щодо ухилення від участі у вихованні доньки, умисне і свідоме нехтування обов`язками мати.

Позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, тому з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, за обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення її батьківських прав, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 263-265, 273, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), заінтересована особа: Служба у справах дітей Паланської сільської ради Уманського району (вул. Грушевського, 11 с. Паланка, Уманського району, Черкаської області) про позбавлення батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Повне рішення проголошене 22 вересня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Заінтересована особа: Служба у справах дітей Паланської сільської ради Уманського району (вул. Грушевського, 11 с. Паланка, Уманського району, Черкаської області).

Суддя О.В. Душин