Справа № 570/2443/25
Номер провадження 2/570/1447/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Еліт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в особі представника директора Наваренка В. Г. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 65961,47 грн. заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 22.11.2021 р. між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби у сумі 42500,00 грн, з фіксованою ставкою 40,00% за користування кредитом.

21.06.2024 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 21/06/2024, на підставі якого відбулося відступлення прав вимогидо відповідача за кредитним договором. ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора відповідно до кредитного договору № від 22.11.2021 року.

Станом на 21.06.2024 р. у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором № в розмірі 65961,47 грн, яка складається з тіла кредиту 36450,26 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 29511,21 грн.

Зважаючи на згадане вище, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № у розмірі 65961,47 гривень, а також суму судового збору та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200,00 гривень.

Ухвалою суду від 17.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників.

У відзиві відповідач ОСОБА_1 (вх. 12563 від 11.07.2025 р.) просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та вказує, що із позовними вимогами категорично не погоджується з наступних підстав.

Зазначає, що представником позивача зазначається, що на виконання кредитного договору № від 22.11.2021 р. Акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі - «Банк») було начебто надано кредит на споживчі потреби у загальному розмірі 42 500.00 грн. із фіксованою ставкою 40.00% за користування кредитом. Позивачем не було підтверджено факту видачі відповідачеві відповідних кредитних коштів ні в готівковій, ні в безготівковій формі.

22 листопада 2021 року відповідачем було подано до Банку заяву на закриття карткових рахунків, тобто у день укладення Кредитного договору №.

Звертає увагу, що копія заяви про видачу готівки від 22.11.2021 року, долучена до позовної заяви не може свідчити про видачу відповідачу кредитних коштів готівкою, а лише вказує на намір одержання відповідних коштів.

Окрім того, зі змісту кредитного договору № від 22.11.2021 року вбачається, що кінцевою датою повернення кредиту є 22 листопада 2025 року. Вказана дата ще не настала, тобто взагалі відсутній безпосередньо факт порушення зобов`язання. Тобто навіть якщо б вимоги Позивача були законними, вони були б передчасними.

Стосовно права вимоги позивача, відповідач вказує, що матеріали справи не містять відомостей про повідомлення та направлення йому інформації про відступлення прави вимоги за Кредитним договором № від 22.11.2021 року, як то передбачено чинним законодавством.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу останній вважає, що такі витрати є завищеними та не співмірними із складністю справи та строком її розгляду, передбаченим законом. Тому заперечує щодо задоволення зазначеної вимоги Позивача.

В обґрунтування своєї позиції наводить положенняч. 1 ст.14, ч. 2 ст. 516, ст. 610, ч. 1 ст. 1046, ч. 2 ст. 1054, ст.ст. 1077, 1082 ЦК України,ст. 19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», постанов Верховного Суду у справі № 278/2177/15-ц від 17.12.2021 року, від 02.11.2023 по справі № 758/16339/17; від 01.11.2023 по справі № 754/2295/22; від 20.09.2023 по справі № 760/22898/20; від 30.08.2023 по справі № 359/5357/20; від 09.08.2023 по справі № 755/16831/19; від 26.07.2023 по справі № 495/7179/19; від 12.06.2023 по справі № 727/2968/20; від 27.04.2023 по справі № 161/11436/21; від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20; постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №638/13683/15-ц; постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.09.2023 року у справі №465/4873/20.

У відповіді на відзив (вх. 13036 від 18.07.2025 р.) представник позивача вказує, що доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо посилання Відповідача на відсутність доказів видачі кредиту та відсутність доказів заборгованості.

Згідно з п. 57 розд. IV Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (далі - Положення № 75), інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.?

Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі.

Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Пунктом 62 Положення № 75 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

В силу ст. 9 Закону України ««Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» виписка є первинним документом, який підтверджує розмір та наявність заборгованості про що наголосив Верховний Суд у Постанові від 25 травня 2021 року по справі № 554/4300/16-ц.

Щодо посилання Відповідача про нібито не набуття Позивачем права вимоги, то представник позивача наводить положення ст.11 ЦК України, пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, статтю 514 ЦК України.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі N 668/7544/15-й зазначено, що: "за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі N 668/7544/15-й зазначено, що: "за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

21.06.2024 року між АТ "ОТП-БАНК" та ТОВ "ФК ЕЛІТ Ф1НАНС" укладено договір факторингу (міститься в матеріалах справи), у відповідності до умов якого "AT "ОТП- БАНК" передав (відступив) ТОВ "ФК ЕЛІТ ФІНАНС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК ЕЛІТ ФІНАНС" прийняв належні AT "ОТП-БАНК" права вимоги до боржників, вказані у додатку N 1 -1 до договору факторингу.

Згідно з п. 2.2 договору факторингу, визначено право вимоги, що відступається відповідно до даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту.

Факт виконання умов договору факторингу від 21.06.2024 року підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 21.06.2021 року та платіжною інструкцією, за яким ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" перераховано на рахунок AT "ОТП- БАНК" зазначені у п. 4.2. договору факторингу суму грошових коштів.

Вказане свідчить про беззаперечний факт набуття Позивачем права вимоги до Відповідача за спірним кредитним договором.

У запереченні на відповідь на відзив (вх. 13962 від 31.07.2025 р.) відповідач вказує, що копії виписки по рахунку не можуть братись до уваги, оскільки не відповідають вимогам щодо документів, не підписані жодними посадовими особами та не завірені належним чином, що не заперечувалось представником Позивача, а відтак виписки не є належними та допустимими доказами підтвердження заборгованості.

Крім того в позовній заяві Позивача та долучених до неї додатків немає конкретного часу, із якого виникла у заборгованість, тобто Позивач документально не підтвердив, що станом на дату укладання договору про відступлення права вимоги, у відповідача була заборгованість по кредитному договору, а також, порушуючи вимоги ч. 1. ст. 1082 ЦК України, Позивач не надіслав на мою адресу письмове повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості. Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач отримував зазначене повідомлення.

Просить суд в задоволенні позову - відмовити в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення 16.08.2025 р. поштового відправлення. Про причини неявки відповідач суд не повідомив.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

22.11.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у в сумі 42500,00 грн., зі сплатою фіксованої процентної ставки 40,00% річних, строком кредитування на 48 місяців.

Отримання відповідачем кредиту у вказаному розмірі підтверджено заявою на видачу готівки №35331407 від 22 листопада 2021 року, виписками по особовому рахунку відповідача.

21 червня 2024 року АТ «ОТП БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (Фактор) уклали договір факторингу №21/06/24, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до Боржників, за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1 до договору.

Згідно з додатком №1 до договору факторингу №21/06/24 від 21 червня 2024 року АТ «ОТП БАНК» передало ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» право вимоги до ОСОБА_1 за договором № від 22 листопада 2021 року в сумі 65961,47 грн, яка складається з тіла кредиту 36450,26 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 29511,21 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 22 листопада 2021 року станом на 21 червня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 за цим кредитним договором складає 65961,47 грн, яка складається з тіла кредиту 36450,26 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 29511,21 грн.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № від 22 листопада 2021 року, відповідно до якого за період з 23.11.2021 р. по 20.06.2024 р. у відповідача виникла заборгованість 65961,47 грн у зв`язку із несплатою ним платежів, визначених кредитним договором та додатками до нього.

Враховуючи, що доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів та доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості, відповідачем суду не надано, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 65961,47 грн заборгованості за кредитним договором.

Стосовно вимоги про стягнення 9200 грн. витрат на професійну правову допомогу суд зазначає таке.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частині четвертій статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.

Такі висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 31 травня 2023 року у справі №757/13974/21-ц.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача сплачені витрати на професійну допомогу. На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано укладений між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О. І. договір про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03 липня 2024 року; акт №1 приймання - передачі наданих послуг від 15.07.2024 року; платіжну інструкцію № 4921 від 01.10.2024 року про оплату позивачем на користь адвоката Литвиненко О. І. 9200,00 грн згідно з договором № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 р.

Також до позовної заяви було додано Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9438/10, видане 18.09.2020 р. на ім`я Литвиненко Оксани Ігорівни.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з цим, суд погоджується із запереченнями відповідача щодо не співмірності розміру правничої допомоги і вважає завищеною оплату наданих послуг, тому враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зі значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, у стягненні інших витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Враховуючи положення ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Еліт Фінанс"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 65961,47 грн заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 3000 грн витрат на професійну правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 3028,00 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Еліт Фінанс",, , адреса реєстрації місця знаходження: пл. Солом`янська, буд. 2, м. Київ, Київ Київ.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.