Справа № 182/2813/25
Провадження № 2/0182/2399/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.09.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.,

секретаря Паламарчук П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської міської територіальної громади в особі Нікопольської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з даним позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 за Договором дарування передала ОСОБА_1 у власність житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Але на момент укладання Договору дарування не було враховано, що земельна ділянка, розташована під ним, була приватизована. Таким чином, позивачці перейшло право власності лише на житловий будинок з надвірними будівлями, а власником земельної ділянки залишилась мати позивача. Дана земельна ділянка після смерті ОСОБА_2 перейшла до складу її спадщини. За життя вона заповіту не склала. Єдиним спадкоємцем першої черги є її донька, тобто позивач по справі. Спадщину вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 за заявою ОСОБА_1 була заведена 10.04.2025 року у приватного нотаріуса Апалькова Є.В. за № 122/2025. Але постановою від 10.04.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона не надала документи, що підтверджують родинний зв`язок із спадкодавцем. Позивач зазначає, що втратила своє свідоцтво про народження, а в отриманні дублікату Відділ РАЦС їй відмовив, оскільки в паспорті та свідоцтві про шлюб позивача її дата народження зазначена ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в актовому записі №18 від 09.04.1951 року про народження ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зв`язку з цим Нікопольський відділ РАЦС не має можливості видати позивачу повторне свідоцтво про народження, а вона, в свою чергу, не може підтвердити родинний зв`язок із спадкодавцем та оформити свої спадкові права, а тому змушена звернутись до суду із даним позовом, та просить визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку.

Ухвалою Нікопольського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 28.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 25-26).

Ухвалою Нікопольського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 28.05.2025 року приватного нотаріуса Апалькова Є.В. зобов`язано надати спадкову справу після смерті ОСОБА_2 (а.с.27-28).

Сторони в судове засідання не з`явились.

До матеріалів позову долучено заяву позивача про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.4).

01.09.2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача ОСОБА_4 про розгляд справи без участі представника Нікопольської міської ради, щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом - не заперечує, щодо іншої частини позовних вимог залишає на розсуд суду (а.с.46-47).

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5). До дня своєї смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За життя вона заповіту не склала, але 21.07.1998 року уклала Договір дарування, згідно якого житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2 подарувала своїй донці - ОСОБА_1 , договір посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Похамовською І.Л., зареєстровано в реєстрі за №1516 (а.с.10). Право власності на дане домоволодіння зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 (а.с.11).

Як вбачається з Договору дарування, ним не охоплювалась земельна ділянка, на якому розташоване домоволодіння. Згідно Державного акту про право приватної власності на землю від 30.12.1997 року, земельна ділянка площею 0,0933 га, кадастровий номер :03:115:0085, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 (а.с.13, 14-15), а отже входить до складу спадщини, яка залишилась після її смерті.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 була заведена 10.04.2025 року у приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Апалькова Є.В. за № 122/2025 за заявою ОСОБА_1 . Копія спадкової справи міститься в матеріалах даної справи (а.с.34-43).

Як вбачається з письмових доказів, єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є її донька - ОСОБА_1 .

Але, постановою від 10.04.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона не надала документи, що підтверджують родинний зв`язок із спадкодавцем (а.с.17).

Як зазначає позивач, вона втратила своє свідоцтво про народження, у зв`язку з чим звернулась до Нікопольського Відділу РАЦС із заявою про видачу повторного свідоцтва. Але листом Нікопольського відділу ДРАЦС у Нікопольському районі Дніпропетровської області від 11.03.2025 року їй було відмовлено, оскільки в паспорті та свідоцтві про шлюб ОСОБА_1 її дата народження зазначена ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в актовому записі №18 від 09.04.1951 року про народження ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9). А отже позивач не має можливості підтвердити факт родинних відносин зі своєю померлою матір`ю.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 року у справі №560/17953/21 вказала, що справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, належать до юрисдикції цивільного суду. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч.2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Під родинними відносинами слід розуміти, насамперед, кровний зв`язок між людьми, за наявністю якого у людини виникають відповідні юридичні наслідки, тобто, виникнення, зміна чи припинення прав та обов`язків.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 10.04.2025 року, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що виконавчим комітетом Чкалівської сільської ради 09.04.1951 року було зроблено відповідний актовий запис за №18, в графі батько зазначено - ОСОБА_5 , в графі мати ОСОБА_2 , 1914 року народження (а.с.42). Дошлюбне прізвище ОСОБА_6 позивач змінила на ОСОБА_7 при реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 (а.с.36 зворот).

А отже, у суду не викликає сумніву той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доводиться донькою ОСОБА_2 , 1914 року народження, а невідповідність її дати народження в документах та в актовому записі про народження є технічною помилкою.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрав спосіб захисту свого майнового права, визначений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, спадкові правовідносини регулюються правилами Цивільного кодексу 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

За вимогами ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 фактично спадщину після смерті матері прийняла, оскільки обробляє спадкову земельну ділянку та користується подарованим домоволодінням, яке розташоване на ній.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Виходячи з того, що приватним нотаріусом Апальковим Є.В. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не встановлено, а позивачка довела факт родинних відносин зі спадкодавицею, та спадщину після смерті матері прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкову земельну ділянку в порядку спадкування за законом суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1262, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 141, 174, 175, 176, 177, 184, 315 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Нікопольської міської територіальної громади в особі Нікопольської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , 1914 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , встановивши, що вони доводяться одна одній донькою та матір`ю відповідно.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0933 га, кадастровий номер :03:115:0085, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева