Справа № 610/4918/24
провадження № 2/610/603/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16.09.2025 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Тімонової В.М.,

за участю секретаря Кучеренко Ю.М.,

позивачки ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника позивачки ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

представника третьої особи Башлій Т.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Балаклія Харківської області цивільну справу № 610/4918/24 (пр. № 2/610/603/2025) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява адвоката Антіховича Володимира Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , у якій просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначив, що з 2011 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_4 . З 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Відповідач впродовж багатьох років не спілкується з донькою, не проявляє батьківського піклування та турботи, не цікавиться станом її здоров`я, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по утриманню та вихованню доньки. Відповідач не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Дитина проживає разом з матір`ю в м. Барселона Ісанія та знаходиться на повному її утриманні.

Враховуючи, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської областівід 20.01.2024 відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської областівід 14.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Витребувано у Печерському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копію актового запису про народження ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві (актовий запис № 1441 від 11.07.2012).

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської областівід 27.05.2025 зобов`язано службу у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області надати відповідний висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання ухвали Балаклійського районного суду Харківської областівід 27.05.2025 Лубенською міською радою Полтавської області надано висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 106).

У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Антіхович В.В. позов підтримали з наведених у ньому підстав та наполягали на його задоволенні.

Позивачка зазначила, що вона разом з відповідачем почали проживати разом з 2011 року в м. Києві. В 2012 році у них народилась донька. В 2014 році він пішов до іншої жінки. За станом здоров`я вимушена була разом з донькою виїхати до росії до своїх батьків, які допомагали їй фінансово. На даний час разом з донькою вона проживає в Іспанії. Відповідач бачив дитину останній раз в 2014 році. Більше він взагалі не з`являвся, на телефонні дзвінки та смс повідомлення не відповідає.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, заяв або клопотань від нього не надходило.

Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області в судовому засіданні зазначила, що висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача було складено за її участю. Умови проживання дитини обстежити було неможливо, оскільки позивачка із дитиною проживають за межами України. Відомостей про не виконання батьківських обов`язків відповідачем у них не було. СК України читко регулює підстави позбавлення батьківських прав, несплата аліментів не є самостійною підставою. При складанні висновку приймали до уваги наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд, за згодою позивачки, розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши позивачку та її представника адвоката Антіхович В.В., представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.05.2016 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Цим рішенням надано дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 за межі України до Російської Федерації без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 на період з дня набрання даним рішенням законної сили по 31.12.2016 р. та дозволити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 матері дитини, без згоди батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 оформлювати документи для тимчасового виїзду малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до Російської Федерації на період з дня набрання даним рішенням законної сили по 31.12.2016 року (а.с. 7-8).

З довідки про розрахунок заборгованості, наданої 01.11.2024 Дарницьким ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) убачається, що станом на 01.11.2024 заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_3 за виконавчим листом № 539/1044/16-ц становить 400005,99 грн (а.с. 16-17).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Приписами ч. 5 ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав.

На виконання ухвали суду від 27.05.2025, 24.06.2025 до суду службою у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області надано висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого убачається, що обстежити умови проживання сім`ї ОСОБА_5 і її доньки та умови проживання батька дитини ОСОБА_3 видається неможливим, адже жоден із учасників справи фактично не проживає за вказаними у позові адресами. На даний час мати разом з дитиною проживають в м. Барселона Іспанія. З матеріалів справи убачається, що останнє відоме місце реєстрації батька ОСОБА_3 с. Веселе Ізюмського району Харківської області, засоби зв`язку невідомі, тому спеціалісти Служби у справах дітей ЛМР не мають можливості зв`язатися з батьком дитини та з`ясувати його відношення до позову про позбавлення його батьківських прав. Керуючись ч. 2 ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування не має вагомих документальних доказів неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 , тому вважають позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 передчасним та недоцільним (а.с. 106).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , який є рідним братом позивачки, пояснив, що у 2012 році ОСОБА_7 покинув сестру разом з дитиною та поїхав. Вони більше 10 років не проживають разом. Сестра проживає в Іспанії більше 6 років. Відповідач не відповідає на їх дзвінки та СМС-повідомлення. Відповідач на дні народження дитину не вітає, матеріально її не забезпечує.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , яка є рідною тіткою позивачки, пояснила, що коли у сторін народилась донька, відповідач весь час зникав, не допомагав племінниці з дитиною. Його батьки також не приймають участі у вихованні онуки. Вона разом з позивачкою намагалися знайти відповідача, але на телефонні дзвінки він не відповідає.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 , яка є двоюрідною сестрою позивачки, пояснила, що відповідач проживав разом з позивачкою та їх донькою близько двох років. На другому році спільного життя відповідач не приймав участі у вихованні доньки. До ОСОБА_10 він приїздив декілька разів, бо вона просила його зробити якісь документи. Відповідач не приймає участі у вихованні та забезпеченні доньки, уникає спілкування з нею. Дитину він бачив останній раз коли їй було два рочки. Аліменти на її утримання не платить та не допомагає їм матеріально.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19, 607/15704/22 від 29.11.2023 зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Суд повинен також зважувати на те, що позбавлення батьківських прав вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Надані суду докази для позбавлення батьківських прав, а саме: розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, на переконання суду не є достатніми доказами для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки беззаперечно не підтверджують факт свідомого його ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Показаннями свідків також не підтверджені обставини, які б свідчили про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Розрив правового зв`язку між дитиною та одним із батьків є вкрай негативним заходом, що може погано вплинути на стан здоров`я дитини, в тому числі психічного, подальше життя дитини, її самоусвідомлення. Дослідити волю дитину щодо позбавлення батьківських прав не виявилось можливим, внаслідок відсутності клопотань з боку сторін про виклик її в судове засідання.

Беручи до уваги інтереси дитини, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а в судовому засіданні не доведено категорична необхідність вжиття цього заходу для забезпечення інтересів малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 81, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав, - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, місцезнаходження: 37500, Полтавська область м. Лубни, вул. Я.Мудрого, б. 33.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2025 року.

Суддя В. М. Тімонова