Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Вознюк Д.І., за участі державного виконавця Лінника А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи : Центральний Відділ Державної Виконавчої Служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) , боржник - Кредитна спілка "Флагман" на постанову та протиправні дії Центрального ВДВС у м.Миколаєві ,-

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2025 року стягувач у виконавчому провадженні звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця "Про передачу виконавчого провадження ВП №50553579 від 02.04.2025 року та протиправні дії Центрального Відділу ДВС у м.Миколаєві під час здійснення виконавчого провадження ( ВП №50553579) згідно рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 11.09.2012 року справа №1423/19715/2012 , в якій просить:

- визнати протиправними дії Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під час виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.09.2012 року згідно виконавчого листа №1423/19715/2012 виданого судом 14.03.2013 року щодо безпідставної передачі виконавчого провадження № 50553579;

- скасувати постанову «Про передачу виконавчого провадження № 50553579 від 02.04.2025 року Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язати відновити виконавче провадження № 50553579;

- визнати неправомірною бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під час виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.09.2012 року згідно виконавчого листа №1423/19715/2012 виданого судом 14.03.2013 року по виконавчому провадженню № 50553579 за період з 05 лютого 2019 року по 02.04.2025 року.

В обгрунтування скарги скаржник вказує, що 02.04.2025 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС було винесено постанову «Про передачу виконавчого провадження» № №50553579 до Першого відділу ДВС у Баштанському районі Миколаївської області мотивуючи це тим, що за боржником зареєстровано нерухоме майно (житловий будинок) . Скаржник з такими діями державного виконавця не погоджується, адже згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території на яку поширюється їхні функції належить стягувачу. Крім того, скаржник вказує, що відносно нерухомого майна, що знаходиться за тією адресою , то про це майно державному виконавцю було відомо ще з 2017 року та як зазначено в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень службою у справах дітей Баштанської районної адміністрації Миколаївської області державному виконавцю було надано протокол від 12.07.2017 року № 01-20/33 згідно з яким служба не надала дозвіл на реалізацію вказаного нерухомого майна.

Крім того зазначає, що за період з 2019 року дежавним виконавцем взагалі не вчинялося належних виконавчих дій щодо реального виконання вказаного рішення суду, що порушує його права стягувача та потребує судового захисту.

Представник відділу державної виконавчої служби відзив на скаргу не надав.

Ухвалою суду від 21.04.2025 року прийнято скаргу до розгляду.

Ухвалою суду про витребування доказів від 26.06.2025 року витребувано у Першого відділу ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У БАШТАНСЬКОМУ РАЙОНІ МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА) ( иадреса 56101, Україна, Баштанський р-н, Миколаївська обл., місто Баштанка, вулиця Ювілейна, будинок, 89) належним чином завірених копій матеріалів виконавчого провадження ВП 50553579 - щодо стали підставою для передачі виконавчого провадження за місцем знаходження майна боржника ( Акт про визначенян стану нерухомого майна, витяг з відповідних державних реєстрів тощо) та дані щодо вчинених виконавчих дій щодо звернення стягнення на це нерухоме майно станом на час виконанян цієї ухвали суду.

Зобов`язано Перший відділ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У БАШТАНСЬКОМУ РАЙОНІ МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА) надати Довідку про рух виконавчого провадження ВП 50553579 згідно виконавчого листа №1423/19715/2012 виданого Центральним районним судом м.Миколаєва 14.03.2013 року - за період з 05.02.2019 по 02.04.2025 року щодо всіх вчинених виконавчих дій та дій державних виконавців щодо примусового виконання виконавчого документа - в строк до 26 серпня 2025 року.

Вимоги ухвали суду виконані не були, матеріали виконавчого провадження (копії) на адресу суду не надходили.

Заявник надав на адресу суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, просив розглянути справу за наявними доказами. Проте до своєї скарги він долучив лише копію оскаржуваної постанови та витяг з АСВП щодо ВП 50553579. Жодних інщих матеріалів виконавчого провадження до скарги заявником не долучено.

В минулому судовому засіданні державний виконавець Лінник А.О. зазначив, що в період з 2019 року державними виконавцями вживалися всі належні дії щодо виконання вказаного рішення суду, в тому числі в межах зведеного викоанвчого провадження відносно одного і того ж боржника , але різні стягувачі- вся родина Безвуляків. На теперішній час державними виконавцями виконано всі можливі дії щодо стягнення коштів з боржника, але єдине майно, яке є у боржника- це вказане нерухоме майно на території Баштанського району, яке згідно акту державного виконавця є в наявності , не знищено та не зруйновано, отже виконавче провадження правомірно передано за місцем знаходження єдиного майна боржника.

Проте на підтвердження своїх заперечень державний виконавець не моєже надати жодного письмового доказу, оскільки всі матеріали виконавчого провадження направлені до Першого відділу ДВС у Баштанському районі Миколаївської області .

Вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали скарги, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що вимоги скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2012 року (справа № 1423/19715/2012 ) стягнуто з Кредитної спілки «Флагман» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 19698,40 грн. Рішення набрало законної сили та на його видано виконавчий лист 1423/19715/2012 від 14 березня 2013 року. У зв`язку з цим:

15 березня 2013 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Центрального Відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (надалі - Відділ ДВС Миколаївського МУЮ) із заявою про відкриття виконавчого провадження .

Постановою старшого державного виконавця Чернова В.В. Центрального відділу ДВС Миколаївського МУЮ від 23 березня 2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 50553579.

В зв`язку з невиконанням судового рішення ОСОБА_1 , неодноразово звертався до суду за захистом порушених прав. Зокрема, згідно Постанови Миколаївського апеляційного суду від 04.12.2018 року визнано неправомірною бездіяльність Центрального Відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під час виконавчого провадження № 50553579 скасовано постанову державного виокнавця про повернення виконавчого докумнеента та зобов`язано відновити виконавче провадження.

Згідно Постанови головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінник А.О. від 02.04.2025 року згідно якої постановлено передати виконавчий документ виконавчий лист « 1423/19715/2012 виданий 14.03. 2013 року про стягнення з кредитної спілки «Флагман» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 19698,40 грн до Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно вказаної постанови вбачається, що за боржником зареєстровано майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як боржник не отримує дохід на території Центрального району м.Миколаєва, майна не має.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За приписами частини 1 статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зазначене конституційне положення відображено і у пункті 7 частини 3 статті 2 та статті 18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно із частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40).

У Рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, метою виконавчого провадження є примусове виконання судових рішень.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Законом передбачені порядок та підстави оскарження сторонами виконавчого провадження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина 1 статті 74 Закону).

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно із статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, примусовому виконанню підлягає рішення суду про стягнення з боржника юридичної особи на користь стягувача ОСОБА_1 грошової суми.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 1, 2, 5 статті 48 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону № 1404-VІІІ виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи підприємця визначені статтею 52 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до частин 1, 5 якого виконавець звертає стягнення на кошти/електронні гроші боржника - юридичної особи, що знаходяться у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки/електронні гаманці виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Частиною 1статті 53 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Виконавчий лист про стягнення коштів на корить ОСОБА_1 з КС «Флагман», місце знаходження якої м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 48/2), тривалий час перебував на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Тобто стягувач обрав місце відкриття виконавчого провадження за місцезнаходження боржника юридичної особи.

В силу частини 5 статті 24 Закону № 1404-VІІІ у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Згідно частини 4 статті 25 Закону № 1404-VІІІ передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Такий порядок визначений у пункті 6 Розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, відповідно до якого виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби; утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби; якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; ліквідації або реорганізації органу державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Приймаючи оскаржувану постанову про передачу виконавче провадження № 50553579 до Першого Відділу ДВС у Баштанському районі Миколаївської області, головний державний виконавець мотивував це тим, що за боржником зареєстровано нерухоме майно (житловий будинок) за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває на адміністративній території, на яку поширюються повноваження цього органу ДВС, та нормами частини 4 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд вважає оскаржувану постанову передчасною, оскільки в наявних у справі матеріалах відсутні докази, по-перше, що місцезнаходження боржника змінилося, по-друге, вчинення державним виконавцем передбачених частиною 5 статті 24 Закону № 1404-VІІІ дій щодо перевірки стану вказаного нерухомого майна на день прийняття ним рішення про передачу виконавчого провадження.

Так, відповідно до інформації, наявної в матеріалах справи, станом на 2017 рік в цьому будинку проживало четверо неповнолітніх дітей і згідно протоколу від 12 липня 2017 року № 01-20/33, яка надана Службою у справах неповнолітніх, було відмовлено у наданні дозволу на реалізацію цього нерухомого майна.

Натомість державним виконавцем не надано доказів перевірки до прийняття оскаржуваної постанови відомостей про наявність або відсутність факту проживання у належному боржнику житловому будинку неповнолітніх дітей, актуального на цей час звернення державного виконавця до органу опіки та піклування за згодою на відчуження майна у разі проживання в ньому дітей, оскарження у випадку ненадання такої згоди рішення відповідного органу, а отже і про наявність (відсутність) перешкод для його реалізації нерухомого майна в порядку виконання рішення суду у справі відсутні.

Так, при передачі виконавчого провадження в його матеріалах відсутні актуальні відомості про проживання у будинку боржника неповнолітніх дітей, але, як зазначено вище, таке підтверджує передчасність передачу виконавчого провадження до іншого органу ДВС, оскільки державний виконавець, в провадження якого натепер перебуває виконавче провадження, має повноваження, зокрема шляхом надання доручень іншим органам державної виконавчої служби провести перевірки та отримати необхідні відомості.

За такого не можна вважати доцільним передачу виконавчого провадження на виконання до іншого органу виконавчої служби за місцезнаходження нерухомого майна, власником якого є боржник, до виконання державним виконавцем зазначених вище дій.

Враховуючи вищенаведене, суд , проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм належну правову оцінку , дійшов висновку про незаконність оскаржуваної постанови, що є підставою для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Щодо вимог скарги про "визнання неправомірною бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під час виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.09.2012 року згідно виконавчого листа №1423/19715/2012 виданого судом 14.03.2013 року по виконавчому провадженню № 50553579 за період з 05 лютого 2019 року по 02.04.2025 року" - то оскільки у суду відсутні матеріали виконавчого провадження , вимоги ухвали суду про витребування доказів не виконані, суб`єкт оскарження не зміг надати ці матеріали з незалежних від нього причин - суд позбавлений можливості надати оцінку як довоам скаржника, так і заперченням державного виконавця.

Враховуючи тривалий термін перебування справи на розгляді в суді та з метою найефективнішого захисту порушених прав стягувача у виконавчому провадженні щодо недопущення подальшої трривалості судового провадження суд приходить до висновку про відмову у задволенні цих вимог за відсутністю доказів - проте таке не перешкоджатиме стягувачу у разі наявності до того підстав звернутися до суд з цими ж вимогами після повернення матеріалів виконавчого првадження Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) .

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки на день постановлення цієї ухвали учасники провадження не мають сплачувати судовий збір за подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст.2-10,127,258-261,268,351-355,447-453 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи : Центральний Відділ Державної Виконавчої Служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) , боржник - Кредитна спілка "Флагман" на постанову та протиправні дії Центрального ВДВС у м.Миколаєві - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під час виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2012 року згідно виконавчого листа № 1423/19715/2012 , виданого судом 14 березня 2013 року щодо безпідставної передачі виконавчого провадження № 50553579.

Скасувати постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Лінник А.О «Про передачу виконавчого провадження № 50553579 від 02.04.2025 року Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язати державного виконавця відновити виконавче провадження № 50553579.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Гуденко О.А.