532/1360/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Тесленко Т. В.

з участі секретаря

судового засідання Климченко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивачка вказувала, що шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем не склалися. Через різні погляди на життя та несумісність характерів, вони припинили спілкування. Від шлюбу спільних дітей не мають, майновий спір відсутній.

ОСОБА_1 прохала суд шлюб між ними розірвати, зазначивши, що ними було вжито всі заходи досудового врегулювання спору - примирення, які позитивного результату не дали.

Ухвалою суду від 12.06.2025 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи на 16.07.2025 в порядку спрощеного позовного провадження.

16 липня 2025 року в судове засідання сторони не з`явилися.

Відповідач належним чином не повідомлений про час і місце слухання справи, оскільки повідомлення про вручення судової повістки повернулося до суду не врученим з відміткою поштарки «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Позивач в заяві до суду прохав розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Ухвалою суду від 16.07.2025 відкладено розгляд справи на 22.09.2025 та викликано відповідача до суду через оголошення на вебсайті Судової влади України.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач в заяві до суду прохав розгляд справи за його відсутністю позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити, відновивши йому після розлучення дошлюбне прізвище ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, що підтверджується опублікованим на офіційному вебсайті судової влади України оголошенням про його виклик до суду від 16.07.2025, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, перевірив та дослідив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Суд встановив, що 31 липня 2009 року ОСОБА_4 , громадянка України зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , громадянином Росії, в Чертановському відділі ЗАГС Управління ЗАГС Москви, про що в цей день зроблено запис акту про укладення шлюбу №1456.

Через реєстрацію шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 ».

Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами- членами СНД, зокрема, Україною і російською федерацією, та ратифікованою Законом України № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Разом із тим, 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон №2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993року».

Відповідно до вказаного Закону дію Конвенції було зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь.

Це означає, що дія цієї Конвенції, у тому числі і статті 13, зупиняється щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених лише у двох країнах (Російська Федерація та Республіка Білорусь), незалежно від дати їх видачі, посвідчення.

Проте з дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаага. Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних документів» від 10 січня 2002 року № 2933-ІІІ Україна приєдналася до Конвенції, яка набрала чинності з 22 грудня 2003 року та залишається чинною у відносинах України з Російською Федерації і Республікою Білорусь.

Водночас для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінетом Міністрів України було врегульоване питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.

Так, відповідно до пункту 1 постанови Кабінетом Міністрів України від 04 лютого 2023 року №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Згідно з Указом Президента України від 15 квітня 2025 року № 235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженого ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 16 квітня 2025року № 4356-IX, В Україні на даний час діє воєнний стан.

Таким чином, вказане свідоцтво про укладення шлюбу, видане на території Російської Федерації, не потребує будь-якої легалізації. Тому таке свідоцтво може бути прийнято судом як доказ укладення шлюбу між сторонами.

Сторони стали проживати в Україні, за місцем реєстрації місця проживання позивача в АДРЕСА_1 , але через різні погляди на життя шлюбні відносини фактично припинилися. Відповідач виїхав проживати до Росії, а позивач має намір продовжувати проживання в Україні і розірвати шлюб, бо відновлювати його не бажає.

Дітей від шлюбу сторони не мають, але розірвати шлюб в іншому порядку, ніж через суд, можливості немає.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, встановлено ЗУ «Про міжнародне приватне право».

Згідно з ч.1 ст. 58 ЗУ «Про міжнародне приватне право», Шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Згідно з ст.63 ЗУ «Про міжнародне приватне право», Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно з ч.1 ст.60 «Про міжнародне приватне право», Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Згідно з ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки шлюбно-сімейні стосунки між сторонами фактично припинено, то подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Тому шлюб, зареєстрований 31 липня 2009 року у Чертановському відділі ЗАГС Управління ЗАГС Москви між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 1456, потрібно розірвати.

Після розірвання шлюбу присвоїти позивачеві дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 263, 264, 265, 268 ЦПК України; ст.ст. 105, 112 СК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 31 липня 2009 року у Чертановському відділі ЗАГС Управління ЗАГС Москви між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 1456, розірвати.

Після розірвання шлюбу присвоїти позивачеві дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

22.09.2025 складено повне судове рішення.

Суддя