Справа № 307/2229/25
Провадження № 2/307/786/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Чопик В.В., за участю секретаря Половко О.В., з участю представника позивача Бурса З.Ю., третьої особи ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області до ОСОБА_2 , третьої особи яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В С Т А Н О В И В :

Позивач орган опіки та піклування Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третьої особи яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення аліментів.

В позовній заяві позивач вказує, що відповідач ніколи, навіть перебуваючи в шлюбі зі своєю покійною жінкою, не цікавився добробутом свого сина, не спілкувався з ним, не виконував свої батьківські обов`язки, не брав участь у його вихованні та духовному розвитку. Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору.

Після смерті матері, ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , виданий виконавчим комітетом Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району) весь тягар піклування та догляду за малолітнім ОСОБА_3 на плечі сестри, ОСОБА_1 . Вона повністю взяла на себе відповідальність за розвиток та виховання свого малолітнього брата, поки їх батько байдикував та перебував в товаристві друзів по чарці. Приходячи додому, виганяв дітей з хати та влаштовував скандали, які чули і сусіди. Не витримавши всього цього, сестра забрала свого брата до будинку їх бабусі, який отримала в спадок ( АДРЕСА_1 )..

В Службу у справах дітей Усть-Чорнянської селищної ради звернулася дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_5 із заявою від 26.05.2025 р., в якій просить обстежити умови проживання батька та доцільності позбавлення його батьківських прав. Також із добровільною заявою звернувся його малолітній син ОСОБА_6 про відмову від батька. Службою у справах дітей Усть-Чорнянської селищної ради неодноразово було проведено обстеження умов проживання батька, проводились профілактичні бесіди, консультування, але все це було марно, оскільки його не цікавив розвиток та добробут сина. При обстеженні умов проживання разом з ювенальною поліцією та членами комісії із захисту прав дитини та головою органу опіки та піклування Костяк Роман Іванович написав заяву на відмову від свого сина ОСОБА_3 .

Виходячи з витягу протоколу засідання комісії із захисту прав дитини від 29.05.2025 р. № 4 було з`ясовано наступне:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла - ІНФОРМАЦІЯ_4 (Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_2 , видане 05.08.2024 р. виконавчим комітетом Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району).

На утриманні батька залишився малолітній син

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері ОСОБА_7 прийшлося переселитися в будинок повнолітньої сестри ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в зв?язку з тим, що рідний батько став виганяти його з дому. Навіть за життя матері батько не дбав, не допомагав ні матеріально, ні у вихованні їхнього сина.

Комісією одноголосно було прийнято рішення позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зовсім не дбає про фізичний, моральний та духовний розвиток свого сина, не турбується про його здоров`я, не забезпечує необхідними медикаментами, не цікавиться

шкільними успіхами, при зустрічі на вулиці-ігнорує.

Службою у справах дітей було взято на облік ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитину, що опинилася у складних життєвих обставинах (СЖО) у зв?язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов?язків, на підставі наказу № 13 від 29.05.2025 року.

Виходячи з вищевказаного, Орган опіки та піклування надає висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тому просять суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опікуном малолітньої дитини просять призначити сестру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь опікунки ОСОБА_1 в сумі 2000 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Представник позивача Органу опіки та піклування Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просить їх задольнити.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просить їх задольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 23 серпня 2011 року виконкомом Лопухівської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області, України, батьками якого зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 05 серпня 2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_7 , що підтверджується власноручно написаною ним заявою.

Наказом про взяття дитини ОСОБА_3 як такої, що залишилася без батьківського піклування № 13 від 29 травня 2025 року Службою у справах дітей Усть-Чорнянської селищної ради взято неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , жителя АДРЕСА_1 , на первинний облік служби у справах дітей Усть-Чорнянської селищної ради, як залишену без батьківського піклування.

Висновком служби у справах дітей Усть-Чорнянської виконавчого комітету Дубівської селищної ради, Тячівського району, Закарпатської області № 253/03-28 від 30 травня 2025 року вирішено, за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

В абзаці 2 п. 16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав, відповідно до но-правовий акт № 2947-III від 10.01.2002">ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.

На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачем по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між батьком та дітьми і будуть відповідати насамперед інтересам дитини.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст.12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до сина ОСОБА_2 , на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Представником позивача доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не сприяє у забезпеченні дитини необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечує харчуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не проявляє заінтересованість у його подальшій долі, не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, тощо.

В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Емоційний зв`язок між відповідачем та дитиною фактично відсутній, відповідач не виявляє до своєї дитини батьківського піклування, не відвідує її та не цікавляться її долею.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, оскільки відповідач не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя, не приймає участі в її утриманні та не цікавляться життям сина.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідача своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 буде відповідати інтересам дитини, а тому позовні вимоги позивача у частині про позбавлення відповідача ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню.

З приводу вимоги позивача про призначення ОСОБА_1 опікуном (піклувальником) над дитиною, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до статті 59 Цивільного кодексу України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Згідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ч.1 ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу.

Статтею 61 ЦК України визначено, що орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент звернення до суду з позовною заявою був малолітньою особою, однак, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на день розгляду справи досяг повних чотирнадцяти років, тобто згідно норм ЦК України над ним, як неповнолітньою особою, встановлюється піклування, а не опіка.

Частиною 4 ст.60 ЦК України передбачено, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Згідно подання Органу опіки та піклування Усть Чорнянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про доцільність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , бути опікуном (піклувальником) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просять призначити опікуном/піклувальником ОСОБА_8 .

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у цій частині, встановивши піклування над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначивши піклувальником над ним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до положень статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З огляду на наведене, враховуючи потреби неповнолітньої дитини, те, що відповідач за віком є працездатною особою та може працювати, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та необхідності стягнення з відповідача аліментів на користь піклувальника ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 червня 2025 року, і до його повноліття.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 23.03.1983 р. батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити піклування над неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити його піклувальником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 червня 2025 року, і до її повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 4844 грн. 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Позивач: Орган опіки та піклування Усть-Чорянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Україна, місце знаходження: с-ще. Усть-Чорна, вул. Верховинська, 233, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя В.В.Чопик