Справа №403/288/25 провадження № 2/403/344/25
У Х В А Л А

24 вересня 2025 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Карпяк Л.І..,

з участю:

представника позивача - адвоката Хорис А.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в режимі відеоконференції під час підготовчого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини заяву відповідача про визнання позову,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Устинівського районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про: 1) визнання позивача ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 2) внесення змін до актового запису №677, складеного 10 травня 2025 року Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про народження дитини ОСОБА_4 шляхом виключення в графі «Батько» відомостей про ОСОБА_2 та зазначення батьком дитини позивача ОСОБА_1 ..

24 липня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Коломійцевою Д.М. через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подано заяву про визнання відповідачем ОСОБА_2 заявлених позовних вимог та не заперечення проти їх задоволення в повному обсязі.

В підготовчому засіданні представник позивача - адвокат Хорис А.О. вважала наявними підстави для ухвалення судом рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, враховуючи визнання відповідачем позову та відсутністю при цьому порушень прав та інтересів інших осіб.

Підготовче засідання проведено без участі сторін та третіх осіб з урахуванням положень ч.1 ст.198, ч.1 ст.223 ЦПК України.

При вирішенні питання про можливість прийняття судом визнання відповідачем ОСОБА_2 позову та ухвалення рішення у підготовчому засіданні, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, визнання відповідачем позову не є безумовною підставою для ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно роз`яснень п.24 постанови Пленум Верхового Суду України від 12 червня 2009року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

При цьому, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі №588/1311/17 та від 15 липня 2020 року у справі №524/10054/16, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з п.п.1, 7 ч.2 ст.18 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є встановлення та зміна правовідношення.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.1 ст. 50 СК України чоловік має право на батьківство.

За змістом ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №643/9245/18).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що предметом доказування у даній справі є факт батьківства позивача ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який можливо встановити виключно під час розгляду справи по суті шляхом заслуховування пояснень учасників справи та безпосереднього дослідження зібраних у справі доказів, що у свою чергу, виходячи зі змісту питань, які вирішуються судом у підготовчому засіданні (ч.2 ст.197 ЦПК України) унеможливлює прийняття обґрунтованого рішення за результатами підготовчого провадження у справі, суд приходить до висновку про відмову у визнанні відповідачем ОСОБА_2 позову та необхідність продовження підготовчого засідання з метою виконання завдань підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Крім того, процесуальний закон дозволяє суду не прийняти визнання позову відповідачем, якщо це суперечить закону та порушує права інших осіб (ч.4 ст.200 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

З огляду на викладені правові норми, заява представника відповідача від 24 липня 2025 року, в якій остання зазначає про визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, не може слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини.

Отже, у даній категорії справ визнання позову суперечить закону, а саме: ч.3 ст.155 СК України.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для прийняття визнання відповідачем ОСОБА_2 позову про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, як такого, що суперечить закону, а тому приходить до висновку про неможливість ухвалення в підготовчому засіданні рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.13, 43, 189, 197, 200, 206, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про визнання батьківства позивача стосовно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внесення змін до актового запису №677, складеного 10 травня 2025 року Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про народження дитини ОСОБА_4 шляхом виключення в графі «Батько» відомостей про ОСОБА_2 та зазначення батьком дитини позивача ОСОБА_1 , відмовити.

Розгляд справи продовжити в підготовчому засіданні згідно положень ч.2 ст.197 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повна ухвала суду складена 25 вересня 2025 року.

Суддя С.Ю.Атаманова