Справа № 456/1952/25
Провадження № 2/456/1146/2025
РІШЕННЯ

іменем України

22 вересня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яніва Н. М. ,

за участі секретаря судового засідання Сунак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним та скасувати рішення комісії ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС від 07.08.2024 року яким прийнято рішення щодо задоволення Акту про порушення №ЛФ 002248 від 01.07.2024 року; зобов`язати відповідача «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснити перерахунок нарахованих за граничними нормами обсягів споживання природного газу та річної замовленої потужності із урахуванням фактичного, споживання газу в будинку АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ); стягнути з відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» моральну шкоду у розмірі 10 000 грн та суму понесених ОСОБА_1 судових витрат, а саме на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де встановлений газовий лічильник для обліку спожитого газу в помешканні, та між нею і Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» наявні договірні відносини щодо розподілу природного газу. Як споживач, позивачка справно та сумлінно виконує обов`язки передбачені договором із ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», а саме вчасно подає показники лічильника газу через особистий кабінет та вчасно сплачує за спожитий газ, за послуги з постачання та розподілу природного газу. Позивачка зазначає, що з липня 2022 року показники подає через Особистий кабінет споживача. До того моменту показники подавала шляхом надсилання фото лічильника газу працівнику Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Втім, незважаючи на сумлінне виконання обов`язків передбачених договором, 01 липня 2024 року, представники Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі» склали акт про порушення №ЛФ 002248 від 01.07.2024 року на підставі п.п.1 п.2 Глави 2 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем: відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (ЗВТ) за їх наявності на об`єкті споживача.

Позивачка вважає, що відомості, які містяться в акті про порушення №ЛФ 002248 від 01.07.2024 року не відповідають дійсності, а сам акт складений із порушенням вимог законодавства та підлягає скасуванню, оскільки, отримавши незрозуміло високу суму до сплати за розподіл природного газу, позивачка звернулась з заявою до Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» за роз`ясненнями. У відповідь на звернення ОСОБА_1 повідомили, що щодо неї складено акт про порушення у зв`язку з недопуском до приладу обліку газу для зняття контрольного показника. Саме тоді, як стверджує позивачка, вона вперше дізналася про існування акту про порушення №ЛФ 002248 від 01.07.2024 та отримала його копію. Зазначає, що повідомлення (лист) щодо забезпечення доступу до газового обладнання та приладу обліку газу у період 01.07.2024 року з 11.00 до 12.00 год не отримувала, окрім цього її про вказаний захід не інформовано ні телефонним дзвінком, ні повідомленням, в той час як у відповідача наявні дані про особистий номер мобільного зв`язку позивачки.

Крім того, позивачка стверджує, що не була присутня при складанні акту про порушення з незалежних від неї причин, свої зауваження та заперечення фактично висловити не могла та не могла отримати свій примірник акту безпосередньо при його складанні. При цьому акт про порушення №ЛФ 002248 від 01.07.2024 року з боку споживача було підписано посадовою особою органу місцевого самоврядування, а саме головним спеціалістом управління житлово-комунального господарства Стрийської міської ради Шкрібинець М.М.

Також позивачка зазначає, що Львівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі» не дотрималася положень пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС. Зокрема, акт про порушення №ЛФ 002248 від 01.07.2024 року не містить інформації про орієнтовний час проведення засідання комісії з розгляду акта про порушення; контактного телефону особи Оператора ГРМ.

Крім того, вказує, що являється особою пенсійного віку, зазнала значної моральної шкоди через неправомірне нарахування їй боргу за спожитий газ у розмірі 13 982,98 грн. Для неї, зі скромним пенсійним доходом, це не підйомна сума, через що вона опинилася у стані постійного стресу та тривоги. При цьому, боялася втрати майно чи інших санкцій, що спричинило безсоння, нервове виснаження та погіршення самопочуття. Відчуття безпорадності перед системою і несправедливість ситуації посилили її моральні страждання та порушили її звичне життя. У зв`язку з наведеним, просить стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Відтак, резюмуючи свої міркування ОСОБА_1 , зазначає, що її не було належним чином повідомлено ні про намір представників Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» здійснити контрольне зняття показів приладів обліку газу, ні про складання акта про порушення №ЛФ 002248 від 01.07.2024 року, ні про розгляд такого акта на засіданні Комісії з розгляду актів про порушення, ні про результат розгляду акта, чим порушено вимоги Кодексу ГРС та Закону України «Про захист прав споживачів», а тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

А також позивачка просить стягнути з відповідача понесеної нею судові витрати, зокрема, котрі полягають у витратах на правову допомогу у розмірі 15 000 гривень.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», через свого представника Піту Я.І., у запропонований судом строк та порядку, подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , за змістом якого заперечив щодо пред`явлених позовних вимог про захист прав споживача, вмотивувавши це тим, що 21.06.2024 позивачці було направлено лист з проханням надати доступ до свого приміщення 01.07.2024 р., з 11:00 по 12:00 з метою контрольного зняття показань лічильника газу. Повідомлення про надання доступу було надіслано споживачеві завчасно, позивачка мала достатньо часу для організації надання доступу до свого об`єкта нерухомості. Не зважаючи на завчасне повідомлення, позивачка не надала доступу до свого помешкання, що підтверджується Актом про порушення №002248 від 01.07.2024. Даний акт був складений за участі представника Стрийської міської ради Шкрібинця М.М., який його також підписав. В день складення, 01.07.2024, акт про порушення було надіслано позивачці. Надалі, як стверджує представник відповідача, 18.07.2024 позивачці було надіслано запрошення на розгляд акту про порушення, який мав відбутися 07.08.2024. Так, 07.08.2024 комісія з розгляду актів про порушення розглянула даний акт, і задовольнила його через невиконання споживачем свого обов`язку щодо надання доступу для зняття контрольних показів. Зважаючи на те, що споживач не надала доступу до свого помешкання для контрольного зняття показань лічильника газу, дії відповідача є правомірними та повністю відповідають вимогам законодавства, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у даній справі.

Що стосується стягнення моральної шкоди, представник відповідача зазначає, що у даному випадку позивачкою жодним чином не доведено виникнення такої, її розмір,відсутні також будь-які підстави визнавати дії відповідача протиправними, оскільки такі вчинялися виключно у межах та на підставі норм законодавства України. Тому позовні вимоги не підлягають до задоволення як такі, що є безпідставними, оскільки правомірна поведінка відповідача не може спричиняти виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди.

Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», скориставшись своїм правом, через свого представника Літвінова Є.В., у запропоновані судом строк та порядку, подав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , за змістом якого заперечив щодо пред`явлених позовних вимог про захист прав споживача, вмотивувавши це тим, що відповідно до підпункту 1 пункту 4.4. розділу IV Типового договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», що є оператором газорозподільної мережі за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ згідно з вимогами Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015, а не Постачальником. Отже, постачальник проводив нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу. Відтак, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у поданому відзиві зазначає, що зважаючи на характер позовних вимог та їх способу виконання, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не є зобов`язаною за позовними вимогами особою, тобто неналежним відповідачем у справі.

Підсумовуючи, представник ТОВ «ГК «Нафтогаз України» зазначає, що не погоджується з наведеними позивачем правовими підставами позову, вважає позовні вимоги до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» передчасними, та загалом, позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, заперечує проти неї в повному обсязі, як в частині її змісту, так і в частині її вимог, позовні вимоги не визнає.

Заяви, клопотання.

04.04.2025 адвокат Булат Н.О. скориставшись системою «Електронний суд», подала клопотання вступ у справу як представника позивачки Пиць Г.І..

15.04.2025 Піта Я.І., скориставшись системою «Електронний суд», подав клопотання вступ у справу як представника відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України».

15.04.2025 представник відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Піта Я.І., скориставшись системою «Електронний суд», подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

16.04.2025 року представник ТОВ «ГК «Нафтогаз України» - Плигань І.Ю., скориставшись системою «Електронний суд», подала до суду клопотання про скерування копій документів.

29.04.2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Булат Н.О. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з використання власних технічних засобів.

30.04.2025 року представник відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Піта Я.І., скориставшись системою «Електронний суд» скерував відзив на позовну заяву.

01.05.2025 року від представника відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Піти Я.І., через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з використання власних технічних засобів.

05.05.2025 року представник відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Піта Я.І., скориставшись системою «Електронний суд» скерував заяву, за змістом якої просить залишити позовну заяву без руху.

06.05.2025 року представник відповідача ТОВ «ГК «Нафтогаз України» - Літвінов Є.В., за допомогою системи «Електронний суд» подав клопотання про відкладення розгляду справи.

08.05.2025 року представник відповідача ТОВ «ГК «Нафтогаз України» - Літвінов Є.В., за допомогою системи «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву.

12.05.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Булат Н.О. надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

27.05.2025 року представник відповідача ТОВ «ГК «Нафтогаз України» - Літвінов Є.В., за допомогою системи «Електронний суд» подав клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з використання власних технічних засобів.

29.05.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Булат Н.О. надійшли додаткові пояснення у справі.

05.06.2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Булат Н.О. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з використання власних технічних засобів.

13.06.2025 року від представника відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Піти Я.І., через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з використання власних технічних засобів.

04.07.2025 рокучерез систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Булат Н.О. про виклик свідків.

09.07.2025 року від представника відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Піти Я.І., через систему «Електронний суд» надійшли заперечення відповідача на заяву про виклик свідків.

10.07.2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Булат Н.О. про витребування доказів. У свою чергу, 10.07.2025 року представник відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Піта Я.І., через систему «Електронний суд» скерував заперечення відповідача на клопотання про витребування доказів.

28.07.2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Піта Я.І. про неналежну роботу системи «Електронний суд» та як наслідок неможливість забезпечення явки представника у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

22.09.2025 року надійшло клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Булат Н.О. про постановлення у справі окремою ухвали щодо порушень законодавства відповідачем ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України».

22.09.2025 року від представника відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Піти Я.І., через систему «Електронний суд» надійшли заперечення відповідача клопотання щодо постановлення окремої ухвали.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії та постановлені ухвали.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.04.2025 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Янів Н.М..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.04.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживачів прийнято до розгляду на відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 06 травня 2025 року, о 10:00 год., в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області (м. Стрий, вул. Шевченка, 89 Львівської області каб № 8).

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області 06.05.2025 року вищевказану позовну заяву про захист прав споживачівзалишено без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2025 року, після усунення недоліків позовної заяви, продовжено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання. Судове засідання призначити на 11 год. 00 хв. 16 червня 2025 року в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Шевченка, 89, головуючий суддя Янів Н.М..

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 16.06.2025 року, у судовому засіданні оголошено перерву.

Ухвалою, постановленою у судовому засіданні без оформлення окремого документа, від 10.07.2025 року у судовому засіданні оголошено перерву

У судовому засіданні від 24.07.2025 року допитано свідка ОСОБА_2 , а у розгляді справи, ухвалою, постановленою у судовому засіданні без оформлення окремого документа, оголошено перерву.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.09.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 , - адвоката Булат Н.О. про постановлення у даній справі окремої ухвали.

Розгляд справи по суті відбувся 22.09.2025 року.

Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Фактичні обставини, встановлені судом

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Так, судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_1 та ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» наявні договірні відносини щодо розподілу природного газу.

В свою чергу, згідно квитанції АТ «Укрпошта» 21.06.2024 позивачці було направлено лист з проханням надати доступ до свого приміщення 01.07.2024 р., з 11:00 по 12:00 з метою контрольного зняття показань лічильника газу.

Згідно акта про порушення №002248 від 01.07.2024 позивачка не надала доступу до свого помешкання для контрольного зняття показань лічильника газу.

Відповідно до копії фіскального чеку АТ «Укрпошта» в день складення, 01.07.2024, акт про порушення було надіслано позивачці.

Надалі, 18.07.2024 позивачці було надіслано запрошення на розгляд акту про порушення, який мав відбутися 07.08.2024. Надіслання запрошення підтверджується списком відправлень від 18.07.2024 та фіскальним чеком від 18.07.2024.

Комісія з розгляду актів про порушення 07.08.2024 розглянула даний акт, і задовольнила його через невиконання споживачем свого обов`язку, щодо надання доступу для зняття контрольних показів, що підтверджується витягом із протоколу засідання Комісії з розгляду актів про порушення споживачами вимог Кодексу ГРМ №54/08-Н від 07.08.2024.

Зважаючи на те, що споживач не надала доступу до свого помешкання для контрольного зняття показань лічильника газу, відповідачем було здійснено визначення об`єму спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв з дня останнього контрольного зняття показань лічильника до дня забезпечення вільного доступу представникам Оператора ГРМ для контрольного зняття показань лічильника.

Отримавши незрозуміло високу суму до сплати за розподіл природного газу, позивачка звернулась з заявою до Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» та роз`ясненнями (звернення зареєстроване 07.10.2024 року за №ЛФ/100/3Г-36822-1024), у відповідь на які їй повідомлено про складення акта про порушення у зв`язку з недопуском до приладу обліку газу для зняття контрольного показника.

Допитаний у судовому засіданні у процесуальному статусі свідка ОСОБА_2 головний спеціаліст відділу з благоустрою управління житлово-комунального господарства Стрийської міської ради, повідомив, що у випадку, коли немає доступу або заборонений вхід до приладу обліку газу для зняття контрольного показника, газова служба запрошує представника органу місцевого самоврядування і залучає поліцію. При цьому зазначив, що в даному випадку він не був присутній при спробі працівників газової служби здійснити вхід по місцю проживання позивачки ОСОБА_1 для контрольного зняття показників лічильника газу. Не заперечив, що підпис в акті про порушення №002248 від 01.07.2024, належить йому, однак такий свідчить тільки про його ознайомлення з Актом, а не про присутність при складанні такого. Коли саме підписував Акт, свідок ОСОБА_2 пригадати не зміг, однак, підсумовуючи запевнив, що він не був свідком, виходу працівників газової служби, за місцем проживання ОСОБА_1 , та їх не допуску до лічильника обліку газу.

Релевантні джерела права, які застосовує суд,та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Взаємовідносини між оператором ГРМ та побутовими споживачами з розподілу природного газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2494, Типовим договором розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2498 та іншими нормативно-правовими актами.

В Кодексі газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року (далі - Кодекс), зазначено, що оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498.

Згідно пункту 4 глави 3 Розділу 6 Кодексу, Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п.5 правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 та п.4 глави 1 Розділу 1 Кодексу газорозподільних систем).

Відповідно до п. 2 гл. 6 Розділу 10 Кодексу протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових Оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять такі спільні дії: контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу); перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу, зокрема контрольний огляд вузла обліку; монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт.

Контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) здійснюється Оператором ГРМ відповідно до власного графіка обходу споживачів та позапланово (за необхідності).

Контрольний огляд вузла обліку здійснюється Оператором ГРМ за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців.

Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) зобов`язаний допустити уповноважених представників Оператора ГРМ (разом з їх відповідними засобами) за пред`явленням ними службових посвідчень на власну територію (у приміщення), де встановлений комерційний ВОГ, та забезпечити їм доступ до елементів комерційного ВОГ для виконання зазначених заходів, у тому числі огляду газопроводу перед та після ВОГ. У випадку відмови в доступі чи незабезпечення допуску Оператор ГРМ має право здійснити заходи, передбачені цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд та висновки суду за результатами розгляду справи.

Згідно Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496 побутовий споживач зобов`язаний безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильник газу, представників постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу.

Так судом встановлено, що 21.06.2024 позивачці було направлено лист з проханням надати доступ до свого приміщення 01.07.2024 року, з 11:00 по 12:00 з метою контрольного зняття показань лічильника газу. Надіслання листа підтверджується долученою до матеріалів справи квитанцією АТ «Укрпошта» від 21.06.2024 року за номером відправлення №983.

Поміж тим, у матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження того, що позивачка отримала вказаний лист, оскільки рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення до матеріалів справи не додано, авідслідкувати вказаний лист за трек-номером, для з`ясування чи був такий вручений отримувачу, на даний час неможливо, оскільки в автоматизованій системі АТ «Укрпошта» дані щодо трекінгів поштових відправлень зберігаються протягом шести місяців та протягом цього часу АТ «Укрпошта» здійснює перевірку та надає інформацію щодо пересилання та вручення поштових відправлень на підставі штрихованого кодового ідентифікатора поштового відправлення.

Крім того, у відповідача ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» наявний особистий номер телефону позивачки, однак відповідачем не вживалося заходів для альтернативного повідомлення користувача послуг про необхідність забезпечення допуску до газового обладнання, шляхом, наприклад, телефонних дзвінків чи повідомлень.

Пунктом 2 глави 9 розділу Х Кодексу ГРМ передбачено, що перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника, крім випадків, передбачених цим розділом.

Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу), на території якого знаходиться комерційний ВОГ, має забезпечити безперешкодний доступ представникам Оператора ГРМ (іншого суб`єкта ринку природного газу, а саме ініціатора перевірки) за їх посвідченнями (документами, які уповноважують особу) до комерційного ВОГ та його складових для проведення їх перевірки або контрольного огляду вузла обліку.

При отриманні письмового повідомлення про перевірку комерційного ВОГ та/або на дату, визначену у плані-графіку його перевірок, споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) повинен здійснити відповідні заходи щодо забезпечення доступу представникам Оператора ГРМ (іншого суміжного суб`єкта природного газу) до комерційного ВОГ та/або бути присутнім під час проведення його перевірки у визначений у повідомленні/плані-графіку час.

Разом з тим в абзаці 5 пункту 4 глави 1 розділу І Кодекс ГРМ визначено, що відмова в доступі до об`єкта споживача це вчинення споживачем (власником або наймачем об`єкта споживача) та/або власником території, де розташований/розміщений об`єкт споживача та/або комерційний вузол обліку, за яким здійснюються розрахунки споживача, дій, які перешкоджають представникам оператора газорозподільної системи виконувати функції, передбачені цим Кодексом, що засвідчується актом про порушення, складеним відповідно до вимог цього Кодексу.

Отже, за наведеною нормою Кодексу ГРМ під відмовою в доступі до об`єкта споживача розуміється вчинення споживачем певних активних дій, які перешкоджають представникам оператора газорозподільної системи виконувати свої функції.

Таким чином, відсутність позивачки за адресою отримання послуг з газопостачання за відсутності в неї обов`язку забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ до об`єкта споживача та бути присутньою під час відповідної перевірки, через неотримання нею вказаного вище повідомлення, не можна визнати відмовою в доступі до об`єкта споживача в розумінні Кодексу ГРМ.

Втім, 01.07.2024 було складено акт про порушення №002248, оскільки позивачка нібито не надала доступу до свого помешкання для зняття контрольних замірі показників газового лічильника.

Згідно із вимогами пункту 2 глави 5 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення.

Поміж тим, судом встановлено, що позивачка не була присутня при складанні акту про порушення з незалежних від неї причин, свої зауваження та заперечення фактично висловити не могла та не могла отримати свій примірник акту безпосередньо при його складанні, оскільки акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести бо акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Так, відповідно до абзацу 5 пункту 4 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, акт про порушення щодо відмови побутового споживача (фізичної особи) в доступі до власного об`єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного. квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення їх осіб.

Даний акт був підписаний представником Стрийської міської ради Шкрібинцем М.М.. Проте, допитаний у судовому засіданні головний спеціаліст відділу з благоустрою управління житлово-комунального господарства Стрийської міської ради Шкрібинець М.М. повідомив, що не був на місці складання акта про порушення, та не виходив (його не запрошували) за місцем проживання позивачки у день, коли остання нібито не допустила працівників газової служби для контрольного зняття показань лічильника газу. Зазначив, що його підпис у даному акті, свідчить, виключно про ознайомлення його з таким, а не про присутність під час його складання.

Таким чином, акт про порушення №002248 складено без дотримання норм законодавства, оскільки ні позивачка як споживач, ні представник органу місцевого самоврядування, не були присутні при його складанні. У зв`язку з чим, у позивачки ОСОБА_1 була відсутня можливість висловити свої заперечення та/чи надати пояснення.

Надалі, 18.07.2024 позивачці було надіслано запрошення на розгляд акту про порушення, який мав відбутися 07.08.2024. Надіслання запрошення підтверджується списком відправлень від 18.07.2024 та фіскальним чеком від 18.07.2024.

Відповідно до п. 10 гл. 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення.

За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи. У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі.

Відповідно до пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС, Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України "Про судову експертизу")

Відповідно до п. 11 Глави 5 розділу XI Кодексу за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково).

При цьому, знову ж таки, будь-які підтвердження отримання позивачкою вказаного листа із запрошенням на розгляд акта про порушення, у матеріалах справи відсутнє.

Відтак, комісія з розгляду актів про порушення 07.08.2024 розглянула даний акт без участі споживача, не врахувавши неналежне повідомлення позивачки про розгляд акта, і задовольнила його через нібито невиконання споживачем свого обов`язку щодо надання доступу для зняття контрольних показів.

Таким чином дії відповідача є неправомірними та не відповідають вимогам законодавства, оскільки порушують право споживача бути присутньому під час складання акта про порушення, а також під час його розгляду, надати пояснення, заперечення.

Крім того, в акті про порушення зазначено, що споживача нібито повідомлено рекомендованим повідомленням про намір здійснити контрольне зняття лічильника. В такому повідомленні було викладено прохання забезпечити доступ до газового обладнання та приладів обліку газу, встановлених в помешканні позивачки, у період 01.07.2024 року з 11.00 год. до 12.00 год., проте в самому акті про порушення №ЛФ 002248 від 01.07.2024 року не вказаний час його складення, що є порушенням при складанні акту про порушення та свідчить про те, що працівники ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» могли прийти поза межами обумовленого часу.

Щодо дати засідання комісії, то в акті про порушення вказано, що засідання Комісії з розгляду акту про порушення буде здійснюватися ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 в той час, коли сам акт складений 01 липня 2024 року.

Допущені помилки не були виправлені чи спростовані, жодних пояснень з цього приводу відповідачем не надано.

Відтак, оскарження протоколу та акту є належним способом захисту прав та інтересів позивача, оскільки рішення комісії (яке фактично оформлене протоколом) та акт безпосередньо впливають на права і обов`язки позивача в контексті його відносин з газорозподільною компанією, встановлюють об`єм і вартість послуг з газопостачання для відповідного споживача (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14 січня 2020 року у справі №910/17955/17 (провадження №12-137г 19).

З урахуванням того, що рішення Комісії з розгляду актів про порушення прийняте на підставі акту про порушення без врахування наведених вище норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а сам факт порушення не підтверджено належними, достовірними та достатніми доказами, належним та ефективним способом захисту порушеного права буде визнання протиправними та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 07 серпня 2024 року, оформленого протоколом №54/08/-Н, в частині задоволення акту про порушення №ЛФ 002248 від 01.07.2024 року по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 .

А тому, у зв`язку з наведеним суд приходить до переконання про задоволення позовної заяви у частині скасування акта по порушення №ЛФ 002248 від 01.07.2024 року.

Крім того, посилаючись на викладене, позивач просить суд припинити дію, яка порушує її право на належне визначення ціни фактично спожитих послуг з постачання природного газу шляхом зобов`язання ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснити перерахунок нарахованих за граничними нормами обсягів споживання природного газу та річної замовленої потужності із урахуванням фактичного, споживання газу в будинку АДРЕСА_1 .

Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ згідно з вимогами Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015, а не Постачальником. Отже, постачальник проводив нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу.

Оператором ГРМ є Львівська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, а не ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Крім того, відповідно до пункту 1 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Отже, постачальник проводить нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу.

Суд вважає, що заявлення позовної вимоги до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про здійснення перерахунку нарахованих за граничними нормами обсягів споживання природного газу та річної замовленої потужності із урахуванням фактичного, споживання газу в будинку, є передчасним, оскільки визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ - Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Відтак, у випадку скасування акта про порушення та визнання нарахованих обсягів спожитого газу некоректними, Оператор ГРМ, у даному випадку - Львівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», зобов`язаний здійснити корегування об`єму (обсягу) спожитого газу та надати такі дані постачальнику - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», який у силу закону повинен здійснити перерахунок вартості спожитого природного газу.

Беручи до уваги наведене вище, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до Постанови ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (стаття 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», №12868/05, рішення від 10.12.2009; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004)

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Так, положеннями ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України, що містяться в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верхового Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умови порушення права цієї особи, наявність такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

Таким чином, предметом доказування для позивача у цій справі, окрім наслідків у вигляді немайнових втрат є протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок із такими діями та наслідками у вигляді моральних страждань.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй було завдано значної моральної шкоди, яку вона оцінює в 10 000 грн, виходячи з того, що позивачка боялася втрати майно чи інших санкцій, що спричинило безсоння, нервове виснаження та погіршення самопочуття. Відчуття безпорадності перед системою і несправедливість ситуації посилили її моральні страждання та порушили її звичне життя.

Втім, відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом збагачення позивачки, а тому стягнення морального відшкодуванні в розмірі повинно відповідати принципу справедливості та розумності, враховуючи обставини завдання шкоди позивачці, тривалість зусиль для відновлення своїх порушених прав. При цьому суд враховує, що це відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги той факт, що у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді.

Згідно Постанови ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20 гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи встановлені в справі обставини, суд дійшов висновку, що протиправними діями відповідача позивачеві дійсно було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких остання зазнала. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд з огляду на наведене вище вважає, що достатнім і необхідним розміром відшкодування позивачці моральної шкоди буде стягнення з відповідача 3 000 грн..

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору при подання позовної заяви до суду Закону України «Про захист прав споживачів».

За ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» за подання до суду: 1) позовної заяви немайнового характеру, яка подана: юридичною особою або фізичною особою підприємцем - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даному випадку становить 1211,20 грн. За наведеного, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на користь держави судового збору у сумі 1211,20 грн.

При цьому, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено декілька позовних вимог, у тому числі про стягнення з відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» моральної шкоди у розмірі 10 000 грн..

Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону.

Таким чином, споживачі звільнені від сплати судового збору за подання позову про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої лише внаслідок недоліків продукції, тобто в даному випадку позивач не звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за вимоги про відшкодування моральної шкоди.

У зв`язку з наведеним, позивачкою сплачено судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 211,20 грн.

Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, через часткове задоволення позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» слід стягнути судовий збір у розмірі 363,36 грн(3 000 х 100 : 10 000 = 30 %; 1 211,20 х 50 : 100 = 363,36)

Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 гривень.

При цьому, доказів понесення позивачкою інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, у тому числі і витрат на правову допомогу, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної вимоги матеріального характеру у частині стягнення моральної шкоду, матеріали цієї справи не містять.

Як зазначено у ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, за змістом ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Булат Н.О. до закінчення судових дебатів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 246 ЦПК України зробила заяву про неможливість подання до їх завершення доказів на понесення інших судових витрат, зокрема пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а тому питання про розподіл таких витрат може бути вирішене у спосіб ухвалення судом додаткового рішення.

Керуючись статтями 4-5, 10, 12-13, 77-82, 89-90, 95, 133, 137, 141, 209-211,246, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимог ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживачів, - задовольнити частково.

Визнати недійсним та скасувати рішення комісії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» () з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС від 07.08.2024 року яким прийнято рішення щодо задоволення акту про порушення №ЛФ 002248 від 01.07.2024 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в дохід держави 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений судовий збір у розмірі 363 (триста шістдесят три) гривні 36 коп..

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повне найменування сторін у справі.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач 1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», ; місцезнаходження юридичної особи: вул. Золота, 42, м. Львів.

Відповідач 2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», ; місцезнаходження юридичної особи: вул.. Шолуденка,1 м. Київ.

Суддя Назар ЯНІВ