КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/8593/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Максимук Л.С., Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Варічевої Лариси Сергіївни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта», Наглядової ради Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивувала тим, що наказом Генерального директора Акціонерного товариства «Укрпошта» № 552/к від 01 квітня 2020 року її переведено на посаду директора департаменту внутрішнього аудиту АТ «Укрпошта» з посади начальника управління ризиками та контрольно-ревізійної роботи АТ «Укрпошта» з 01 квітня 2020 року на підставі, зокрема, рішення наглядової ради АТ «Укрпошта».

Наказом Генерального директора АТ «Укрпошта» № 449/к від 30 березня 2023 року її було звільнено з посади директора департаменту внутрішнього аудиту АТ «Укрпошта» з 31 березня 2023 року на підставі пункту 9 статті 36 КЗпП України, пункту 13 частини другої статті 71, пункту 3 частини першої статті 79 Закону України «Про акціонерні товариства».

Наказом Генерального директора АТ «Укрпошта» № 455/к від 31 березня 2023 року внесено зміни до наказу № 449/к від 30 березня 2023 року в частині дати її звільнення з огляду на тимчасову непрацездатність.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки Генеральний директор АТ «Укрпошта» не мав підстав для її звільнення. Зазначає, що посада директора департаменту внутрішнього контролю, на якій працювала позивач, не належить до посадових осіб акціонерного товариства, тому її звільнення на підставі виключно норм, зазначених у наказі, без відповідного подання Наглядової ради АТ «Укрпошта», є незаконним.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила суд:

- поновити строк на звернення до суду з вказаним позовом;

- визнати протиправним та скасувати наказ (розпорядження) керівника АТ «Укрпошта» Смілянського Ігоря Юхимовича № 449/к від 30 березня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 з 31 березня 2023 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ (розпорядження) керівника АТ «Укрпошта» Смілянського І. Ю. № 455/к від 31 березня 2023 року про внесення змін до наказу (розпорядження) від 30 березня 2023 року № 449/к (в частині дати звільнення ОСОБА_1 );

- визнати протиправним та скасувати наказ (розпорядження) керівника АТ «Укрпошта» Смілянського І. Ю. № 4633/к від 24 липня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 у перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності;

- поновити на роботі директора Департаменту внутрішнього аудиту АТ «Укрпошта» ОСОБА_1 з 24 липня 2023 року;

- стягнути з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 липня 2023 року і по день ухвалення судового рішення та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення платежу за один місяць.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Варічева Л.С. подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оспорюваний наказ про звільнення позивача, окрім посилання на пункт 9 частини 1 статті 26 КЗпП містить також послання на пункт 13 частини 2 статті 71, пункт 3 частини 1 статті 79 Закону України «Про акціонерні товариства».

Стаття 71 Закону України «Про акціонерні товариства» визначає компетенцію Наглядової ради будь-якого акціонерного товариства, однак не містить положення про можливість звільнення працівника згідно із пунктом 9 частини 1 статті 36 КЗпП України. Аналогічно стаття 79 цього Закону визначає предмет відання комітету Наглядової ради з питань аудиту, і не містить посилання на можливість звільнення саме за пунктом 9 частини 1 статті 36 КЗпП.

Апелянт вказує, що оспорюваний наказ не містить належного зазначення підстав звільнення позивача, а містить лише посилання на норми законодавства, що регулюють процедуру звільнення керівника підрозділу внутрішнього аудиту акціонерного товариства.

Зазначає, що трудовий договір укладений позивачем не з Наглядовою радою як колегіальним органом управління товариством, а з АТ «Укрпошта», який в цих правовідносинах є роботодавцем та здійснює свої функції через уповноважену особу (генерального директора). Отже, всі дії стосовно найманих працівників АТ «Укрпошта», зокрема і оспорюваний наказ про звільнення позивача, мають ґрунтуватися на чинному законодавстві.

Виконавчий орган акціонерного товариства має право звільнити та/або призначити керівника департаменту внутрішнього аудиту (внутрішнього аудитора) виключно з дозволу (за рішенням) наглядової ради товариства. Проте підстави звільнення має сформулювати та зазначити в наказі про звільнення саме роботодавець в особі уповноваженого ним органу. Отже, у цьому випадку Наглядова рада в межах компетенції дозволила звільнення позивача, втім генеральний директор АТ «Укрпошта» у межах своїх обов`язків підстав звільнення не визначив і у наказі не зазначив, через що звільнення позивача відбулося з порушенням трудового законодавства без визначеної законом правової підстави, а отже є незаконним.

У зв`язку з цим, апелянт вважає висновки суду щодо законності наказу про звільнення позивача, не відповідають вимогам статей 51, 9, 21, 36 КЗпП України та висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Також представник позивача в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не розглянув та не вирішив питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду через те, що відмовив у задоволенні позову з підстав матеріального права. Однак, позивач просила суд поновити строк звернення до суду, оскільки він пропущений з поважних причин. Заява позивача про збільшення позовних вимог та включення до них вимоги про поновлення на роботі, була подана нею у справі № 759/12539/23 07 серпня 2023 року, тобто у межах строку, передбаченого чинним законодавством.

Після подання до Святошинського районного суду міста Києва заяви про збільшення предмету позову, позивач була обмежена у подальших процесуальних діях. Проте, Святошинський районний суд міста Києва, вбачаючи у поданій заяві фактичну одночасну зміну підстав та предмету позову, відмовив у її задоволенні відповідно до вимог чинного законодавства. Позов про поновлення на роботі поданий позивачем до Святошинського районного суду міста Києва негайно після відмови у задоволенні заяви про збільшення позовних вимог. Таким чином, позивач вжила всіх можливих заходів для своєчасного подання позову про поновлення на роботі та дотримання строку, встановленого частиною 2 статті 233 КЗпП України, проте пропустила його з причин, які від неї не залежать.

23 квітня 2024 року від представника АТ «Укрпошта» - адвоката Висоцького Р.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Варічевої Л.С., задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року змінено. Змінено мотивувальну частину оскаржуваного судового рішення шляхом її викладу в редакції вказаної постанови. Викладено резолютивну частину оскаржуваного судового рішення в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з указаним позовом. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ».

Постановою Верховного Суду від 12 лютого 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Варічевої Лариси Сергіївни задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова Верховного суду обгрунтована тим, що розглядаючи справу, в якій ОСОБА_1 просить поновити її на роботі, суди зобов`язані були перевірити законність її звільнення, при цьому, оскільки подання наглядової ради є обов`язковим для прийняття наказу про звільнення, повинні були перевірити наявність підстав та дотримання порядку для ухвалення відповідного рішення Наглядової ради та наявність підстав для надання відповідного подання. Оскільки суди попередніх інстанцій обмежилися лише оцінкою дотримання порядку прийняття наказу про звільнення генеральним директором АТ «Укрпошта», не дослідивши наявність підстав для його прийняття, спір по суті пред`явлених позовних вимог не вирішили та передчасно відмовили у задоволенні позову ОСОБА_1 ..

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що 27 березня 2023 року Наглядовою радою АТ «Укрпошта» схвалено пропозицію комітету з питань аудиту та прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Департаменту внутрішнього аудиту АТ «Укрпошта» з 31 березня 2023 року. Указане рішення виконане Генеральним директором товариства шляхом видачі відповідного наказу про звільнення позивача, що спростовує твердження позивачки щодо безпідставності її звільнення.

Також судом першої інстанції зазначено, що у зв`язку із висновком про відмову у задоволенні позову, вирішення питання дотримання позивачем строку звернення до суду є недоцільним.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно із статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Строковий трудовий договір відповідно до частини другої статті 23 КЗпП укладається лише у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події.

Умовами укладення строкового трудового договору є: 1) характер виконуваної роботи; 2) умови виконання роботи; 3) інтереси працівника; 4) інші випадки, передбачені законодавчими актами.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Стаття 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Також підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами (п. 9 ст. 36 КЗпП України).

Встановлено, що рішенням наглядової ради АТ «Укрпошта» від 24 січня 2020 року призначено ОСОБА_1 на посаду директора Департаменту внутрішнього аудиту АТ «Укрпошта», що оформлено протоколом засідання Наглядової ради від 24 січня 2020 року № 1 (а.с. 207 том 1).

Наказом Генерального директора АТ «Укрпошта» Смілянського І.Ю. від 01 квітня 2020 року на підставі частини першої статті 32 КЗпП України, заяви ОСОБА_1 та рішення Наглядової ради АТ «Укрпошта» (протокол засідання від 24 січня 2020 року № 1) переведено ОСОБА_1 на посаду директора Департаменту внутрішнього аудиту АТ «Укрпошта» (а.с. 210 том 1).

Відповідно до пункту 4.2 протоколу засідання Наглядової ради АТ «Укрпошта» від 27 березня 2023 року № 4 Наглядовою радою АТ «Укрпошта» вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади директора Департаменту внутрішнього аудиту АТ «Укрпошта» з 31 березня 2023 року відповідно до пункту 3 частини першої статті 79 Закону України «Про акціонерні товариства», на підставі пункту 13 частини другої статті 71 Закону України «Про акціонерні товариства» (а.с. 211-214 том 1).

Пунктом 4.5 указаного протоколу, Наглядовою радою АТ «Укрпошта» доручено Генеральному директору, або особі, яка виконує обов`язки Генерального директора вжити усіх необхідних заходів на виконання пунктів 4.2-4.4 протоколу до 31 березня 2023 року.

Наказом (розпорядженням) Генерального директора АТ «Укрпошта» Смілянського І.Ю. №449/к від 31 березня 2023 року звільнено ОСОБА_1 з посади директора Департаменту внутрішнього аудиту АТ «Укрпошта» з 31 березня 2023 року (а.с. 235 «б» том 1).

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 була відсутня на роботі з лютого по серпень 2023 року (лютий - 13 відпрацьованих днів, березень - 18 днів, липень - 1 день) (а.с. 245 том 1).

Наказом Генерального директора АТ «Укрпошта» Смілянського І.Ю. № 455/к від 31 березня 2023 року у зв`язку із відсутністю на роботі через тимчасову непрацездатність директора Департаменту внутрішнього аудиту АТ «Укрпошта» ОСОБА_1 внесено зміни до наказу від 30 березня 2023 року № 449/к в частині дати звільнення та викладено його у наступній редакції: «Звільнити ОСОБА_1 у перший робочий день, наступний за днем закінчення її тимчасової непрацездатності» (а.с. 235 «в» том 1).

Наказом (розпорядженням) Генерального директора АТ «Укрпошта» Смілянського І.Ю. №4633/к від 24 липня 2023 року внесено зміни до наказу (розпорядження) №449/к від 30 березня 2023 року у частині кількості календарних днів невикористаної щорічної відпустки, що підлягали компенсації (а.с. 235 «г» том 1).

Із зазначеними наказами про звільнення ОСОБА_1 ознайомилася лише 24 липня 2023 року, що підтверджується її підписами про ознайомлення з останніми.

Судом також встановлено, що рішення Наглядової ради про її звільнення, яке оформлено протоколом від 27.03.2023 року позивач не оскаржувала.

На виконання вимог Верховного Суду у даній справі про те, що суди попередніх інстанцій обмежилися лише оцінкою дотримання порядку прийняття наказу про звільнення генеральним директором АТ «Укрпошта», водночас не дослідили наявність підстав для його прийняття, з огляду на це спір по суті пред`явлених позовних вимог не вирішили. У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції під час перегляду справи встановив та враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства» до компетенції наглядової ради належить вирішення питань, передбачених цим Законом, статутом.

Відповідно до ч. 2 пунктів 11-1, 11-2 ст. 52 Закону України «Про акціонерні товариства» до виключної компетенції наглядової ради належить призначення і звільнення керівника підрозділу внутрішнього аудиту (внутрішнього аудитора); затвердження умов трудових договорів, що укладаються з працівниками підрозділу внутрішнього аудиту (з внутрішнім аудитором), встановлення розміру їхньої винагороди, у тому числі заохочувальних та компенсаційних виплат.

Відповідно до п.п. 15 п. 11.10 Статуту до виключної компетенції Наглядової ради АТ «Укрпошта» належить затвердження умов трудових договорів, що укладаються працівниками внутрішнього аудиту (з внутрішнім аудитором) встановлення розміру їхньої винагороди, у тому числі заохочувальних та компенсаційних виплат (а.с. 227 том 1).

Крім того, відповідно до п. 1.3.1 Положення про Департамент внутрішнього аудиту, затвердженого Рішенням наглядової ради АТ «Укрпошта» від 21.02.2021 року підрозділ безпосередньо підпорядковується голові комітету з питань аудиту при Наглядовій раді товариства (а.с. 28 том 2).

В редакції зазначеного Положення від 30.01.2023 року в пункті 1.3 зазначено, що директор департаменту підпорядковується та звітує перед наглядовою радою товариства (А.с. 38 том 2).

Таким чином, по відношенню до позивача керівником, який здійснює оцінку фактичного рівня досягнення цілей є Наглядова рада АТ «Укрпошта».

Також слід врахувати, що відповідно до п. 3.3.4 Положення про преміювання працівників центрального апарату управління АТ «Укрпошта», яке є додатком № 1.10 до колективного договору АТ «Укрпошта», за результатами оцінки кожної цілі з Картки планування та оцінки цілей розраховується підсумковий бал працівника (а.с. 75 зв. том 3).

Відповідно до п. 3.4.6 Положення про преміювання працівників центрального апарату управління АТ «Укрпошта» розрахунок розміру премії для кожного працівника центрального апарату управління проводиться на підставі «Консолідованої таблиці балів, рейтингів та відсотків від базового розміру квартальної премії» з урахуванням коригуючого коефіцієнту, що визначається на підставі фактичного інтегрального показника, який розраховується за результатами роботи Товариства за квартал. Коригуючий коефіцієнт, перелік та опис складових інтегрального показника результатів товариства затверджується наказом (а.с. 76 зв. том 3).

З матеріалів справи вбачається, що згідно п. 2.2 витягу з протоколу засідання наглядової ради № 4 від 27.03.2023 року наглядовою радою затверджено планування та оцінки цілей директора департаменту внутрішнього аудиту за 4 квартал 2022 року, де виконання становить 35% (а.с. 212 том 1).

Відповідно до пункту 3.3.4 підпункту 3.3.4.1 Положення про преміювання працівників центрального апарату управління АТ «Укрпошта» результатами оцінки кожної цілі з картки планування та оцінки цілей розраховується підсумковий бал працівника таким чином: для рейтингів кожної з якісних цілей присвоюються бали, що вказані у стовпчику 1.4 таблиці 1 додатку № 1.10.1 «Шкала оцінки рівня досягнення цілей та схема визначення фактичного розміру премії у відсотках від базової премії за період на підставі балів/рейтингів працівника» до цього Положення. (а.с. 75 зв. том 3).

В свою чергу, відповідно до стовпчику 1.4. таблиці 1 додатку № 1.10.1 «Шкала оцінки рівня досягнення цілей та схема визначення фактичного розміру премії у відсотка від базової премії за період на підставі балів/рейтингів працівника» Положення про преміювання працівників центрального апарату управління АТ «Укрпошта», рівень досягнення якісних цілей менше 70% встановлює результат як не досягнення цілей та дорівнює 0 балу, що в свою чергу відповідно до таблиці 3 цього ж додатку «Співвідношення підсумкового балу та розміру премії» визначає фактичний розмір премії як 0% базового розміру (а.с. 77 зв. том 3).

З огляду на викладені обставини, робота позивача за 4 квартал 2022 року була визнана уповноваженим органо відповідно до встановлених показників - незадовільною, що свідчить про неналежне виконання ОСОБА_1 покладених на неї наглядовою радою товариства завдань та обов`язків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, та підтверджено доказами у справі, що позивача було звільнено, саме за результатами її незадовільної роботи, що свідчить про неналежне виконання обов`язків керівника.

Також слід врахувати, що ст. 41 КЗпП України встановлює перелік додаткових підстав для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

01.06.2014 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13.05.2014 року, відповідно до п.п. 1 п. 1 якого ч. 1 ст. 41 КЗпП України доповнено пунктом 5: «припинення повноважень посадових осіб».

Відповідно до ч. 3 ст. 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Системний аналіз положень п.5 ч.1 ст.41 КЗпП та ч.3 ст.99 ЦК дає підстави для висновку, що припинення повноважень члена виконавчого органу може відбутися у будь-який час та з будь-яких підстав. Тож припинення повноважень члена виконавчого органу гарантується нормами цивільного права для припинення або запобіганню негативного впливу на управлінську діяльність товариства. Необхідність таких правил обумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №510/456/17, від 04.02.2020 у справі №915/540/16, постановах Верховного Суду від 12.07.2023 у справі №757/36650/16-ц, від 18.04.2023 у справі №552/3110/21, від 17 липня 2024 року у справі № 914/452/23).

З урахуванням викладеного, враховуючи встановлені обставини, а саме те, що Наглядова рада АТ «Укрпошта» наділена правом приймати на роботу та звільняти з роботи керівника служби внутрішнього аудиту, посаду якого займала ОСОБА_1 , а також враховуючи те, що за наслідками оцінювання позивачки, як директора департаменту внутрішнього аудиту за 4 квартал 2022 року виконання становить 35%, що за шкалою рівня досягнення цілей дорівнює 0 балу, тому робота позивача за 4 квартал 2022 року була незадовільною, що свідчить про неналежне виконання ОСОБА_1 покладених на неї наглядовою радою товариства завдань та обов`язків.

Рішення Наглядової ради АТ «Укрпошта» згідно протоколу № 4 від 27.03.2023 року позивачкою не оскаржувалось.

Суд апеляційної інстанції вважає, що звільнення ОСОБА_1 є законним, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірний наказ не містить належного зазначення підстав звільнення позивачки, а містить лише посилання норми законодавства, що регулюють процедуру звільнення керівника підрозділу внутрішнього аудиту акціонерного товариства, на переконання апелянта є підстави вважати його незаконним, суд апеляційної інстанції такі доводи відхиляє, оскільки як судом встановлено за наслідками незадовільної роботи позивача припинення повноважень її як посадової особи є самостійною підставою для звільнення посадових осіб АТ «Укрпошти» без зазначення причин, що обумовлено специфічних статусом та гарантується нормами цивільного права для припинення або запобіганню негативного впливу на управлінську діяльність товариства.

Передбачена п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України підстава розірвання трудового договору не передбачає необхідності попереднього повідомлення про звільнення, з`ясування вини працівника, доцільності та причини звільнення, врахування попередньої роботи та інших позитивних результатів.

Обіймаючи посаду директора департаменту внутрішнього аудиту, позивачка мала усвідомлювати особливості правової природи та специфіку свого статусу, як керівника, зокрема можливість припинення повноважень та звільнення у будь-який час за рішенням наглядової ради (загальних зборів).

Схожі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.07.2024 року у справі № 914/452/23.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення Наглядової ради АТ «Укрпошта» є необов`язковим для виконання генеральним директором, відтак на переконання представника апелянта виключно генеральний директор наділений правом прийому/звільнення ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1, 5, 10 п. 12.7 Статуту до компетенції генерального директора належить виконання рішень наглядової ради АТ «Укрпошти», управління операційною діяльність товариства, а також організація виконання рішень наглядової ради товариства, здійснення інших повноважень, які покладені на генерального директора рішенням загальних зборів або наглядової ради (а.с. 230-231 том 1).

Отже, рішення повноваженого органу управління товариством, надавало підстави та зобов`язувало генерального директора АТ «Укрпошта» провести звільнення на таку вимогу, як це передбачено статутом АТ «Укрпошта», тому доводи апеляційної інстанції є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що трудові права позивача не було порушено відповідачем.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення п. 9 ч. 1 ст. 36, КЗпП України, ст.ст. 71, 79 Закону України «Про акціонерні товариства» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Варічевої Лариси Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «29» вересня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко