ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7300/25 Справа № 201/8142/24 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів: Єлізаренко І.А., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2024 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , про встановлення факту народження,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , про встановлення факту народження дитини.

Заява обґрунтовувалась тим, що він та ОСОБА_2 є подружжям з 18 вересня 2004 року, згідно свідоцтва про одруження від 22 вересня 2004 року, виданим ВРАЦС Жовтневого РУЮ м. Дніпропетровська, серія НОМЕР_1 .

Вагітна дружина на останніх строках вагітності поїхала 20 лютого 2022 року в гості до своєї тяжко хворої подруги в місто Мелітополь, так як 24 лютого 2022 року почалась війна та бойові дії, на територію України вагітній жінці не можна було їхати через загрозу обстрілу, не було зв`язку з нею, та те що 01 березня 2022 року ОСОБА_3 вже був під окупацією, народжувати дружина в ОСОБА_3 не могла через постійні обстріли. Вона прийняла рішення їхати народжувати в Крим в місто Джанкой. То ж ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України в АР Крим у місті Джанкой у дружини народилась дитина дівчинка ОСОБА_4 , батьком дитини є ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2

06 березня 2022 року дружину виписали з лікарні та дали виписний епікриз із ГБУЗ РК «Джанкойская центральная районная больница». Дружина ризикнула та домовилась із волонтерами, які обіцяли її вивезти з ОСОБА_3 полями повз блокпости окупантів на підконтрольну територію. Паспорта у дружини із собою не було. 10 березня 2022 року дружину привезли волонтери у Дніпро.

Наразі є необхідність у отриманні свідоцтва про народження дитини, але документи окупаційної влади не приймаються держаними органами України.

Ураховуючи викладене, заявник просив суд встановити факт народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Джанкой, АР Крим, Україна, батьками якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України та батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт народження дитини жіночої статі ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Джанкой, АР Крим, Україна у матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України та батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України. Вказано, що рішення підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заявники не мають можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема свідоцтво про народження, встановленої законодавством України форми.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2025 року апеляційну скаргу Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задоволено. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2024 року скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

- при наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, довідці медичного характеру як доказам потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території зафіксувала факт народження дитини. Правова оцінка документам, поданим заявником на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України в порядку статті 317 ЦПК України, а не органами державної реєстрації актів цивільного стану. Саме рішення суду про встановлення такого факту є підставою для державної реєстрації народження та для внесення відомостей про батьків дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду, такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 759/7001/22. Подібні висновки щодо застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 169/410/23, від 24 квітня 2024 року у справі № 761/13911/23, від 26 червня 2024 року у справі № 759/17678/22;

- на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України заявником надано лише документ, виданий установою самопроголошеного утворення, розташованого на окупованій території України, а саме виписний епікриз «Джанкойської центральної районної лікарні» від 06 березня 2022 року № 43/22 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , 1978 року народження, народила дівчинку. Видана довідка про роди. Видана довідка про роди, про яку зазначено в епікризі, до заяви стороною не надана. Як не надано і інших доказів на підтвердження факту народження дитини, зокрема не надано відомостей про медичний заклад та будь-яких медичних документів з цього закладу, які б підтверджували вагітність ОСОБА_2 , перебування її на обліку під час вагітності в м. Дніпрі до виїзду на непідконтрольну територію, як то медична обмінна карта. Також відсутні будь-які документи з медичного закладу м. Дніпра про перебування новонародженої дитина під наглядом дитячого лікаря після повернення ОСОБА_2 до м. Дніпро. Тобто крім виписного епікризу, завіреного печаткою лікаря та печаткою для довідок, ніяких інших доказів для встановлення факту народження дитини на окупованій території, не надано. Колегія суддів вважає, що одного виписного епікризу, навіть без надання довідка про роди, яка була видана ОСОБА_2 , не достатньо для встановлення факту. За таких обставин суд позбавлений можливості всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх доказів у сукупності;

- Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 759/7001/22 (провадження № 61-9254св22) від 23 листопада 2022 року зробив правовий висновок, що суд в межах розгляду заяви про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України має надати оцінку поданим заявниками доказам, оскільки рішення суду в такій категорії справ повинно ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих так званими органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України. При цьому, суд звертає увагу, що сам по собі факт перебування заінтересованих осіб на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і встановлення законом особливого порядку розгляду заяв про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, не є безумовною підставою для встановлення такого факту та не звільняє заявника від надання суду належних доказів на підтвердження своїх вимог;

- суд першої інстанції зробив передчасний висновок на підставі тільки одного документу з непідконтрольної території, який з огляду на його походження повинен досліджуватись у сукупності із іншими документами, про достатність доказів факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, та факту походження цієї дитини від заявників;

- крім того, дружина з дитиною за словами заявника з 10 березня 2022 року вже знаходилася в м. Дніпро, однак для можливості зареєструвати дитину заявник звернувся до суду лише в липні 2024 року. Таким чином, ОСОБА_1 не було надано достатніх доказів, які б у своїй сукупності давали можливість ухвалити рішення про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, а тому рішення суду підлягає скасуванню;

- доводи апеляційної скарги про неможливість прийняття доказів наданих заявником у зв`язку із неналежним їх завіренням є необґрунтованими. Копії паспортів, свідоцтва про одруження та епікризу завірені заявником шляхом проставлення підпису на них, то їх неприйняття через відсутність тільки дати їх завірення матиме ознаки надмірного формалізму.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2025 року анульовано запис про народження № 19 від 06 серпня 2024 року, складений Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Додаткова постанова апеляційного суду мотивована тим, що під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції розглянуто вимогу апелянта щодо анулювання актового запису про народження дитини та в мотивувальній частині постанови зроблено відповідний висновок, з огляду на задоволення апеляційної скарги, про скасування такого актового запису. Однак зазначеного висновку не було відображено у резолютивній частині постанови від 21 січня 2025 року.

Постановою Верховного Суду від 15 травня 2025 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2025 року, додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2025 року скасовано та передано справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Постанова касаційного суду мотивована тим, що апеляційний суд зробив передчасний висновок про відмову у задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі Соборний ВДРАЦС у м. Дніпрі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що до заяви ОСОБА_1 додано копію паспорта ОСОБА_2 , в якій відсутня вклеєна по досягненню 45-річного віку фотокарка, яка відповідає її віку, а тому такий доказ не може бути прийнятий судом, оскільки він є недійсним. Крім того звертає увагу, що зазначена копія доказу засвідчена підписом заявника без зазначення дати засвідчення та без підтвердження наявності у нього оригіналу такого документу.

Вважає, що ОСОБА_1 не додано до заяви належних та допустимих доказів, достатніх для встановлення факту народження дитини на окупованій території, а надані ним документи не можуть бути прийняті судом, оскільки не були належним чином засвідчені. Не надано медичних документів,які б підтверджували перебування на медичному обліку дружини заявника з приводу вагітності на території України, довідки медичного закладу для органів ДРАЦС для видачі свідоцтва про народження; медичних документів, які б свідчили, що в м. Дніпрі дитина перебувала під медичним наглядом.

Заява ОСОБА_1 та судова повістка не були направлені на адресу ДРАЦС, чим позбавили заінтересовану особу можливості викласти свою позицію та заперечення щодо обсягу доказів, наданих для підтвердження встановлення факту народження на непідконтрольній території.

Від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надійшли заяви, в яких вони просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та зазначали, що паспорт ОСОБА_2 є чинним без вклеювання фотокартки у зв`язку із воєнним станом, а заявником надані належні та допустимі докази на підтвердження факту народження дитини на непідконтрольній території.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про отримання документів в Електронному суді.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Соборного ВДРАЦС у м. Дніпрі Зайцева О.П. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у поданій 22 вересня 2025 року заяві заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив розглядати справу за його відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомляла.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 18 вересня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 22 вересня 2004 року, виданим ВРАЦС Жовтневого РУЮ м. Дніпропетровська, серія НОМЕР_1 .

Згідно виписного епікризу «Джанкойської центральної районної лікарні» від 06 березня 2022 року № 43/22 02 березня 2022 року ОСОБА_2 , 1978 року народження, народила дівчинку. Видана довідка про роди.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема свідоцтво про народження, встановленої законодавством України форми.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 466/1150/18 (провадження № 14-59цс19) вказано, що «окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін виник публічно-правовий спір стосовно оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження особи, та вважає, що справа має розглядатися за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2024 року у справі № 759/17678/22 (провадження № 61-2299св24) зазначено:

«особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України встановлені статтею 317 ЦПК України.

Відповідно до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

У частині другій статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі.

Підставою для здійснення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (стаття 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

У абзаці сто двадцять шостому пункту 8 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (далі Правила № 52/5), зазначено, що державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, шостим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил.

Згідно з підпунктом «в» пункту 12 глави 1 розділу III Правил № 52/5 у разі встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підставою для внесення відомостей про батьків дитини є відповідне рішення суду, яким встановлені такі дані.

Наведені положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дають підстави для висновку про те, що документи, видані на тимчасово окупованій території України незаконними органами та їх посадовими чи службовими особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, за винятком документів, що підтверджують, зокрема факт народження.

Водночас Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правила № 52/5 не містять спеціальної норми права щодо порядку державної реєстрації народження на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що унеможливлює встановлення факту народження та здійснення державної реєстрації народження в позасудовому порядку.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Зазначений висновок враховував також ЄСПЛ у справах «Лоізіду проти Туречини» (Loizidou v. Turkey, рішення від 18 грудня 1996 року), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, рішення від 10 травня 2001 року), «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, рішення від 23 лютого 2016 року).

Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо народження дитини, з метою захисту прав громадян України, не легітимізує таку владу та не надає автоматичної дійсності таким актам. Такі дії зумовлені тим, що держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави.

При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, довідці медичного характеру, як доказам потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території зафіксувала факт народження дитини.

Правова оцінка документам, поданим заявником на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України в порядку статті 317 ЦПК України, а не органами державної реєстрації актів цивільного стану. Саме рішення суду про встановлення такого факту є підставою для державної реєстрації народження та для внесення відомостей про батьків дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду (див. висновок Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 759/7001/22).

Подібні висновки щодо застосування норм матеріального права викладено у постановах Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 169/410/23 та від 24 квітня 2024 року у справі № 761/13911/23.

Зазначене узгоджується зі змістом частини другої статті 319 ЦПК України, відповідно до якої рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 761/13911/23 (провадження № 61-508св24) зазначено:

«46. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо народження дитини, з метою захисту прав громадян України, не легітимізує таку владу та не надає автоматичної дійсності таким актам. Такі дії зумовлені тим, що держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави.

47. При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, медичній довідці, як доказам, потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними на території України, вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території, зафіксувала факт народження дитини.

48. Правова оцінка документам, поданим заявником на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України в порядку статті 317 ЦПК України. Саме рішення суду про встановлення такого факту є підставою для державної реєстрації народження та для внесення відомостей про батьків дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду (висновок Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 759/7001/22)».

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на окупованій території ОСОБА_1 зазначав, що його вагітна дружина ОСОБА_2 на останніх строках вагітності поїхала 20 лютого 2022 року в гості до своєї тяжко хворої подруги в місто Мелітополь, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вже був під окупацією, тому народжувати дружина переїхала в Крим в місто Джанкой. ІНФОРМАЦІЯ_1 в АР Крим у місті Джанкой у дружини народилась дівчинка ОСОБА_4 , батьком дитини являється ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 .

06 березня 2022 року дружину виписали з лікарні та дали виписний епікриз із ГБУЗ РК «Джанкойская центральная районная больница». Дружина домовилась із волонтерами, які вивезли її на підконтрольну територію. Паспорта у дружини із собою не було. 10 березня 2022 року дружину привезли волонтери у м Дніпро.

В них не має можливості надати належні документи для реєстрації у встановленому законом порядку органами ДРАЦС народження їх доньки.

У справі, що переглядається:

при задоволенні заяви суд першої інстанції вказав, що заявник не має можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, зокрема свідоцтво про народження, встановленої законодавством України форми, а надані суду докази є достатніми для встановлення факту народження на окупованій території ОСОБА_4 ;

заявник ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 18 вересня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 22 вересня 2004 року, виданим ВРАЦС Жовтневого РУЮ м. Дніпропетровська, серія НОМЕР_1 ;

суд встановив, що згідно виписного епікризу «Джанкойської центральної районної лікарні» від 06 березня 2022 року № 43/22 02 березня 2022 року ОСОБА_2 , 1978 року народження, народила дівчинку.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представником апелянта Соборного ВДРАЦС у м. Дніпрі адвокатом Зайцевою О.П. було заявлено клопотання про витребування у заявника ОСОБА_1 та заінтересованої особи ОСОБА_2 для огляду в судовому засіданні оригінали виписного епікризу від 06 березня 2022 року та медичної довідки про народження № 308 від 06 березня 2022 року, а також інші доказі на підтвердження перебування ОСОБА_2 на обліку за вагітністю до 20 лютого 2022 року та подальшого перебування на обліку в закладах охорони здоров`я ОСОБА_2 та новонародженої дитини після 10 березня 2022 року.

Для з`ясування обставин, що мають значення для справи та перевірки доводів апеляційної скарги, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року було зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надати оригінали виписного епікризу «Джанкойської центральної районної лікарні» від 06 березня 2022 року № 43/22, згідно якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дівчинку, та медичну довідку про народження № 308 від 06 березня 2022 року, а також докази перебування на обліку в закладах охорони здоров`я вагітної ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 20 лютого 2022 року, та докази перебування на обліку в закладах охорони здоров`я ОСОБА_2 та новонародженої у ОСОБА_2 дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після 10 березня 2022 року.

На виконання вищевказаної ухвали суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 09 вересня 2025 року надано додаткові письмові пояснення у справі, в яких він зазначив, що надати оригінали витребуваних судом доказів на даний час не має можливості, оскільки вони перебувають у його дружини, яка через тривалий час розгляду справи самотужки намагається наразі забрати дитину з непідконтрольної території та оформити всі необхідні для цього документи.

Отже, колегією суддів встановлено, що на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України заявником надано лише копії документів, виданих установою самопроголошеного утворення, розташованого на окупованій території України, а саме: - виписний епікриз «Джанкойської центральної районної лікарні» від 06 березня 2022 року № 43/22 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , 1978 року народження, народила дівчинку. Видана довідка про роди (а.с.5); - медичну довідку про народження №308 від 06.03.2022 року (а.с.109).

Інших доказів на підтвердження факту народження дитини заявником не надано, зокрема відомостей про медичний заклад та будь-яких медичних документів з цього закладу, які б підтверджували взагалі факт вагітність ОСОБА_2 , перебування її на обліку під час вагітності в місті Дніпрі до виїзду на непідконтрольну територію, як то медична обмінна карта.

Враховуючи, що ОСОБА_2 , за твердженням заявника, тільки в кінці вагітності поїхала у місто Мелітополь, тобто до цього проживала у місті Дніпрі, а тому вагітною мала перебувати під наглядом лікаря, а отже мала змогу надати суду певну довідку лікувального закладу щодо перебування її на обліку.

Так само не надано доказів перебування на обліку в закладах охорони здоров`я ОСОБА_2 та новонародженої у ОСОБА_2 дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після 10 березня 2022 року.

Відповідно до пункту 1.40 наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування» від 14 лютого 2012 року № 110 (далі наказ МОЗ України № 110 від 14 лютого 2012 року), затверджено форму первинної облікової документації № 096/о «Історія вагітності та пологів №__» та Інструкцію щодо її заповнення.

У пункті 2 наказу МОЗ України № 110 від 14 лютого 2012 року зазначено установити, що персональні дані, які містяться у формах первинної облікової документації, затверджених цим наказом, обробляються відповідно до вимог Закону України «Про захист персональних даних».

В свою чергу, пунктом 4 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 096/о «Історія вагітності та пологів №__» (наказ МОЗ України № 29 від 21 січня 2016 року) визначено форма № 096/о ведеться з метою контролю правильності організації лікувально-діагностичного процесу та використовується для надання матеріалів за запитами (правоохоронних органів, суду тощо).

Крім того, наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08 серпня 2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», затверджено форми первинної облікової документації та інструкції щодо їх заповнення та видачі.

Вказаним наказом МОЗ України затверджено в тому числі і медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального закладу за формою № 103-1/о та інструкцію щодо її заповнення та видачі.

Так, відповідно до Інструкції щодо заповнення та видачі медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о) (далі Інструкція), вказано, що Інструкція обов`язкова для всіх лікувально-профілактичних закладів незалежно від відомчої підпорядкованості та форм власності.

У пункті 1.1 Інструкції зазначено, що для забезпечення реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану народження дитини, яка народилася поза лікувальним закладом, а також для забезпечення реєстрації народження дитини після закінчення 1 року з дня народження і до досягнення нею 16 років (у разі якщо дитина перебувала під наглядом медичного закладу) заклад охорони здоров`я видає «Медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального закладу», форма № 103-1/о (далі медична довідка).

Тому, подружжя ОСОБА_5 мали змогу та були зобов`язані для об`єктивного розгляду справи надати для підтвердження своїх вимог, зокрема, медичну документацію за формою № 096/о, медичну довідку за формою № 103-1/о тощо.

Тобто, крім копій виписного епікризу від 06 березня 2022 року № 43/22 02 березня 2022 року та медичної довідки про народження № 308 від 06 березня 2022 року, ніяких інших доказів для встановлення факту народження дитини на окупованій території, не надано. Колегія суддів вважає, що одних лише копій виписного епікризу та довідки про роди (без надання оригіналів цих документів на вимогу суду), які були видані ОСОБА_2 , не достатньо для встановлення факту.

Таким чином, заявником не надано належних та допустимих доказів, які в своїй сукупності дозволяють дійти висновку про можливість встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України в порядку статті 317 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що наданих заявником доказів не достатньо для встановлення факту народження на окупованій території ОСОБА_4 , а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити з підстав її недоведеності.

Отже, суд першої інстанції зробив передчасний висновок на підставі тільки одного документу з непідконтрольної території, який з огляду на його походження повинен досліджуватись у сукупності із іншими документами, про достатність доказів факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, та факту походження цієї дитини від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником Соборного ВДРАЦС у м. Дніпрі адвокатом Зайцевою О.П. було надано засвідчену копію з книги обліку бланків свідоцтв про народження, в якій під № 2508 значиться запис про видачу свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис про народження № 19 від 06 серпня 2024 року, складений на ОСОБА_4 . Також, міститься запис та підпис про отримання 06 серпня 2024 року ОСОБА_2 вказаного свідоцтва. Лише 28 жовтня 2024 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду було зупинено дію рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2024 року. До цього часу батьки не були позбавлені можливості здійснити дії для повернення дитини на підконтрольну частину України.

Таким чином, ОСОБА_1 не було надано ані суду першої інстанції, ані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції достатніх доказів, які б у своїй сукупності давали можливість ухвалити рішення про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить колегія суддів та вважає що суд першої інстанції в частині доводів що стали предметом апеляційного оскарження не виконав вимоги про законність та обґрунтованість рішення суду, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2024 року та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Соборний ВДРАЦС у м. Дніпрі, ОСОБА_2 , про встановлення факту народження.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (пункти 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України).

Крім того, відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану анулюється на підставі: рішення суду; висновку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у випадках, передбачених законом. Анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання.

Більш детально підстави для анулювання актових записів цивільного стану, викладено у розділі ІV Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 (далі Правила). Пунктом 4.4 Правил визначено, що актовий запис цивільного стану може бути анульований на підставі: рішення суду; висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану, складеного у випадках, передбачених статтею 39 Сімейного кодексу України, за заявою заінтересованої особи; висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації про анулювання поновленого або повторно складеного актового запису цивільного стану; висновку дипломатичного представництва або консульської установи України про анулювання первинного актового запису цивільного стану.

Враховуючи вказані норми законодавства та викладені вище висновки суду апеляційної інстанції про скасування рішення місцевого суду від 09 липня 2024 року, яким встановлено факт народження дитини та допущено негайне його виконання, актовий запис про народження № 19 від 06 серпня 2024 року, складений Соборним ВДРАЦС у м. Дніпрі на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, ухваленого 09 липня 2024 року у цивільній справі № 201/8142/24, підлягає анулюванню.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною десятою статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Приймаючи до уваги висновок апеляційного суду про задоволення апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь Соборного ВДРАЦС у м. Дніпрі підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу апеляційної скарги в розмірі 726,72 грн.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , про встановлення факту народження відмовити.

Анулювати запис про народження № 19 від 06 серпня 2024 року, складений Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, ухваленого 09 липня 2024 року у цивільній справі № 201/8142/24.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 726,72 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 23 вересня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 24 вересня 2025 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

Т.П. Красвітна