Єдиний унікальний номер 722/1817/25
Номер провадження 2-о/722/83/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Припхан І.І.,

секретаря судового засідання Козак А.В.,

розглянувши у порядку окремого провадження у судовому засіданні по суті за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, здійснення догляду за бабусею,-

ВСТАНОВИВ:

13.08.2025 року заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт самостійного та одноособового здійснення постійного догляду за бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати догляд.

Ухвалою суду від 19.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті

24.09.2025 року учасники в судове засідання не з`явились повідомлялись про дату, час та місце слухання справи належним чином та своєчасно. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши зміст заяви та додані до неї матеріали, суд доходить висновку, що провадження у справі необхідно закрити з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями ч.1 ст.315 ЦПК України унормовано, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №287/167/18-ц від 30.01.2020 року викладено висновок про те, що вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 21.12.1999 року, орган, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Матір`ю заявника є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як стверджує заявник, свідоцтва про народження суду не надано.

Мати заявника ОСОБА_3 згідно копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 АА № 066356 від 22.09.2022 року є інвалідом ІІІ групи, загальне захворювання.

Згідно матеріалів справи, особа стосовно якої заявник просить встановити факт перебування на його утриманні є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянки України, що виданий Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області від 23.12.1999 року, зареєстрована за адресою: с.Олексіївка, Дністровського району.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №218 від 28.07.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із своєю бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований, але не проживає.

Як вбачається з акта обстеження матеріально-побутових умов проживання №227 від 31.07.2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 - власник, ОСОБА_4 внук, заресєтрований, але не проживає, ОСОБА_1 внук. На час перевірки дійсно проживають ОСОБА_2 . Комісія встановила, що в даній сім`ї відсутні особи, що здійснюють чи можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 .

Згідно висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду нанепрофесійній основі №410 від 31.07.2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендовано соціальні послуги: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Заявник стверджує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його бабусею, з якою він проживає, проте доказів на підтвердження цього до суду не надано, оскільки свідоцтва про народження його матері, або інших доказів споріднення із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в матеріалах немає, окрім спільного проживання справи.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту звернення заявника до Департаменту праці та соціальної політики.

Враховуючи вищевикладене, суд закриває провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та роз`яснює наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суддя закриває провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що необхідність встановлення даного факту ОСОБА_1 обґрунтована для отримання права на відстрочку по мобілізації як військовозобов`язаному під час оголошення в Україні мобілізації, оскільки відповідно до абзацу 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації в тому числі зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.

Пунктом шостим частини 1 статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Пунктом 3 частини 6 статті 13 даного Закону встановлено, що для фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього закону, передбачена можливість надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачем соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки, та є громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями, проте, для отримання відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні.

Формування Реєстру, відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону, здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг. Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений Постановою КМ України від 27 січня 2021 року № 99.

Таким чином, порядок встановлення факту здійснення фізичною особою догляду за особою, яка потребує стороннього догляду, визначений відповідним законодавством, а саме нормами Закону України «Про соціальні послуги», у зв`язку з чим відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України такий факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).

З огляду на вищевикладене, саме нормами Закону України «Про соціальні послуги» врегульовано питання оформлення статусу особи щодо надання соціальних послуг фізичною особою не на професійній основі і за ст. 13 Закону надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні, у зв`язку з чим провадження у справі необхідно закрити, оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення такого факту, що має юридичне значення.

Також, суд роз`яснює, що Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період і у пункті 61 передбачено, що військовозобов`язані, які здійснюють догляд (постійний догляд) за особами, зазначеними у пунктах 9, 13, 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", та які не мають права на призначення компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) або його відділу за місцем свого перебування на військовому обліку із заявою у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, до якої додається письмова заява особи, яка потребує догляду чи постійного догляду, довільної форми із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти), чи інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.

Районний (міський) ТЦК та СП або його відокремлений відділ перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаної особи та особи, яка потребує догляду (постійного догляду), наявність інших зареєстрованих/задекларованих осіб за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, яка потребує догляду, з використанням відомостей Державного електронного реєстру військовозобов`язаних України, Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну. Матеріали за результатами перевірки надсилаються керівнику виконавчого органу місцевого самоврядування за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який здійснює догляд.

У разі виявлення невідповідності наведених у заяві військовозобов`язаного даних або непідтвердження факту встановлення здійснення ним догляду (постійного догляду) комісією заява не розглядається.

Для встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) військовозобов`язаний, який здійснює догляд (постійний догляд), звертається із заявою на ім`я керівника виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання.

Розгляд заяви здійснює комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), рішення про утворення якої приймається керівником виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який звернувся із відповідною заявою.

До складу комісії із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) можуть входити депутати місцевої ради, представники виконавчих органів місцевого самоврядування, громадських організацій загальною чисельністю не менше п`яти осіб.

За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) з урахуванням наданих районним (міським) ТЦК та СП або його відділом матеріалів складає акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8).

Зазначений акт є одним із документів, які надаються військовозобов`язаним до районного (міського) ТЦК та СП або його відділу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Вказане повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.03.2024 року у справі №378/760/23.

Суд роз`яснює, що у разі невизнання уповноваженими особами права ОСОБА_1 на встановлення відповідного факту, заявник не позбавлений можливості оскаржити їх дії чи бездіяльність у судовому порядку.

Оскільки законом визначений позасудовий порядок встановлення факту здійснення догляду/перебування на утриманні, який просив встановити заявник, то суд вважає, що така заява не підлягає розгляду у порядку судовому розгляду, а тому провадження у справі необхідно закрити.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. В ухвалі суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.19, 255, 293, 294, 315, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, здійснення догляду за бабусею - закрити у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Сддя: