Справа № 369/8517/25
Провадження №4-с/369/81/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Козак І. А.,

при секретарі Кавун Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Скопича Ярослава Васильовича на дії (бездіяльність) Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 , в особі адвоката Скопича Я.В., звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою на дії (бездіяльність) Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить суд:

1.Визнати бездіяльність Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арештів з майна ОСОБА_1 та заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 43467649 протиправною.

2.Зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (; 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 86) зняти арешти майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладені у виконавчому провадженні № 43467649 постановою про арешт майна від 25 травня 2018 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 вересня 2016 року; постановою про арешт коштів боржника від 23 жовтня 2018 року.

3.Зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти з розшуку транспортні засоби, оголошені в розшук постановою про розшук майна боржника від 22 листопада 2016 року у виконавчому провадженні № 43467649.

4.Зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (; 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 86) вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення обтяження внесеного в реєстр за № 26402867 від 31 травня 2018 року.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що на виконанні у Вишневому відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (до реорганізації Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області) знаходилось виконавче провадження № 43467649 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/9273/13-ц від 09 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 190-Ф/08 від 28.03.2008 в розмірі 20 994 доларів США 99 центів і 151 684,24 грн, а також понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 194,94 грн. Постанову про відкриття виконавчого провадження № 43467649 винесено державним виконавцем 27 травня 2014 року. В ході примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 43467649, 29 вересня 2016 року прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 22 листопада 2016 року винесено постанову про розшук майна боржника; 25 травня 2018 року прийнято постанову про арешт майна боржника; 23 жовтня 2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника. 23 жовтня 2018 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (відсутність у боржника майна).

Станом на теперішний час згідно відомостей автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження № 43467649 завершено. Єдиний реєстр боржників також не містить інформації про ОСОБА_1 , як боржника.

При цьому, станом на сьогоднішній день, на все належне йому нерухоме майно накладено арешт в межах виконавчого провадження № 43467649, зокрема, на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, винесеної Старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріною О.В. від 25 травня 2018 року, що підтверджується інформаційною довідкою від 11 квітня 2025 року із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

16 квітня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Скопича Я.В. звернувся до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) із заявою про зняття (скасування) арештів з майна скаржника та заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 43467649.

12 травня 2025 року скаржником отримано відповідь Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за вих. № 12769/24.13-25/вх.13125/3-25 від 05 травня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття (скасування) арештів з майна та заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 43467649.

При цьому, скаржник зазначає, що в червні 2022 року ПАТ АТ «Укргазбанк» звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого документа у справі № 369/9273/13-ц. Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 05 травня 2023 року у справі № 369/9273/13-ц у задоволенні заяви банку було відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року апеляційну скаргу ПАТ АТ «Укргазбанк» залишено без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського суду Київської області від 05 травня 2023 року залишено без змін.

Під час розгляду апеляційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» Київським апеляційним судом встановлено що, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 369/9273/13-ц від 09 квітня 2014 рокуна виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2013 року закінчився 10 вересня 2021 року.

Таким чином, згідно скарги ОСОБА_1 з моменту закінчення вказаного виконавчого провадження пройшло близько семи років, строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, визначені Законом України «Про виконавче провадження», як в редакції, яка діяла на момент закінчення виконавчого провадження, так і в редакції, яка діє на цей час, сплинули. Стягувачу відмовлено судом в поновленні строків пред`явлення виконавчого документу до виконання. Наявність протягом тривалого часу арешту на майно, за умови відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння своїм майном. Не зняття арешту з майна боржника в виконавчому провадженні після закінчення виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби та порушує права та інтереси скаржника.

Суб`єкт оскарження - Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) та стягувач - ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» не скористалися своїм правом на подання відзиву на скаргу.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник скаржника адвокат Скопич Я.В. через канцелярію суду подав клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця регламентовано розділом VII ЦПК України.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріною ОксаноюВасилівною у виконавчому провадженні № 43467649 при примусовому виконанні виконавчого листа виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/9273/13-ц від 09 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 190-Ф/08 від 28 березня 2008 року в розмірі 20 994 доларів США 99 центів і 151 684,24 грн, а також понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 194,94 грн., накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 .

З листа Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05 травня 2025 року убачається, що в межах виконавчого провадження № 43467649 при примусовому виконанні виконавчого листа виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/9273/13-ц від 09 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором державним виконавцем, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час відкриття виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. (ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції).

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 вказаного Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05.10.2016 виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За частиною першою, другою, пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім окремих випадків.

В червні 2022 року ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа № 369/9273/13-ц від 09 квітня 2014 року у справі № 369/9273/13-ц.

Ухвалою Києво-Святошинського суду Київської області від 05 травня 2023 року у справі № 369/9273/13-ц у задоволенні заяви банку було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року апеляційну скаргу ПАТ АТ «Укргазбанк» залишено без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського суду Київської області від 05 травня 2023 року залишено без змін.

Під час розгляду заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» судом першої та апеляційної інстанції встановлено що, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 369/9273/13-ц від 09 квітня 2014 року, виданого на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2013 року, закінчився 10 вересня 2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 Закону України про виконавче провадження у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з абз.1 п. 20 р.ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Частиною першою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи викладене, оскільки виконавчий лист № 369/9273/13-ц від 09 квітня 2014 року, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 43467649 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», 23 жовтня 2018 року було повернуто стягувачу, то повторно пред`явити його до виконання стягувач міг у строк до 10 вересня 2021 року, що було вже встановлено судами при розгляді заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» у справі № 369/9273/13-ц про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (ухвала Києво-Святошинського суду Київської області від 05 травня 2023 року, постанова Київського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 369/9273/13-ц).

Так, під час розгляду апеляційної скарги ПАТ АТ «Укргазбанк» Київським апеляційним судом встановлено, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 жовтня 2013 року набрало законної сили 19 березня 2014 року і виконавчий лист на його виконання видано 09 квітня 2014 року. Виконавче провадження ВП № 43467649 у даній справі відкрито 27 травня 2014 року. Таким чином, з дати початку строку пред`явлення виконавчого листа до виконання до фактичного пред`явлення його до виконання минув 1 місяць 18 днів. Пред`явленням виконавчого документа до виконанню перебіг даного строку було перервано. Оскільки 23 жовтня 2018 року виконавчий документ було повернуто стягувачу, з 24 жовтня 2018 року розпочався перебіг решти 2 років 10 місяців 12 днів з 3 років загального строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який закінчився 10 вересня 2021 року.

Встановивши вищенаведені обставини, оскільки зазначений виконавчий лист повторно не пред`являвся до примусового виконання і строки його пред`явлення до виконання закінчилися ще до набрання чинності Законом № 1404-VIII, суд, доходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном скаржника ОСОБА_1 .

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 (адміністративне провадження № К/9901/20268/18) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22.12.2021 у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Аналогічний висновок знайшов своє відображення і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2024 року у справі № 947/36027/21 (провадження № 61-12849св23).

З листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05 серпня 2024 року, що було долучено до матеріалів справи скаржником, убачається, що на виконанні з 19 травня 2014 року по 23 жовтня 2018 року перебувало виконавче провадження № 43467649 з примусового виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/9273/13-ц від 09 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 190-Ф/08 від 28 березня 2008 року в розмірі 20 994 доларів США 99 центів і 151 684,24 грн, а також понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 194,94 грн. В ході примусового виконання рішення, зокрема 29 вересня 2016 року прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 22 листопада 2016 року винесено постанову про розшук майна боржника; 25 травня 2018 року прийнято постанову про арешт майна боржника; 23 жовтня 2018 року винесено постанову про арешт коштів боржника. 23 жовтня 2018 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (відсутність у боржника майна). Матеріали виконавчого провадження № 43467649 знищено за строком зберігання.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин право реалізаційної та правозастосовної діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Наявність протягом тривалого часу (10 років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувана є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 та постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 у справі

№ 2-356/12 (провадження № 61 -5972св 19), від 22.12.2021 у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св 19), від 12 жовтня 2022 року у справі № 203/3435/21 (провадження 61-5467ск22).

Виходячи із норм статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Суд зазначає, що відділом ДВС не доведено суду підстав збереження арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 у 2016-2018 році, оскільки матеріали виконавчого провадження у якому було накладено спірний арешт на майно були знищені.

У даній ситуації суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (близько 7 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідь Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за вих. № 12769/24.13-25/вх.13125/3-25, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття (скасування) арештів з майна та заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 43467649 датована 05 травня 2025 року (отримана скаржником 12 травня 2025 року), а із скаргою на дії (бездіяльність) органу ДВС скаржник звернувся до суду 13 травня 2025 року, отже скарга подана в межах строків, передбачених ст. 449 ЦПК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи, що станом на теперішній час виконавцем Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), після повернення стягувачу виконавчого документа у ВП № 43467649 з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та встановлення, що вказаний вище виконавчий документ не підлягає виконанню, до теперішнього часу не виконані вимоги ч. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 20 розділу III Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, в редакції наказу Міністерства юстиції № 3025/5 від 26 серпня 2021 року, чим допущено триваючу бездіяльність, в наслідок якої порушуються майнові права ОСОБА_1 .

Аналізуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 43467649 при поверненні стягувачу виконавчого листа, арешт майна знятий не був, повторно виконавчий лист не пред`являвся до виконання, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив, проте наявність накладеного арешту на майно боржника порушує його права, як власника майна та обмежує можливість вчиняти дії щодо розпорядження цим майном, тому суд приходить до висновку про наявність є підстав для часткового задоволення скарги та зобов`язання державного виконавця зняти такий арешт і вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, що в ефективний спосіб надасть змогу відновити право боржника на мирне володіння його майном.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. При цьому пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене та керуючись ст. 99, 129 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 5, 12, 13, 18, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: суб`єкт оскарження - Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, адреса: 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 86), стягувач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (, адреса: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1), на дії (бездіяльність) державної виконавчої служби щодо не зняття арешту з майна задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арештів з майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 43467649 протиправною.

Зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (; 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 86) зняти арешти з майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладені у виконавчому провадженні № 43467649 постановою про арешт майна від 25 травня 2018 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 вересня 2016 року; постановою про арешт коштів боржника від 23 жовтня 2018 року.

Зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (; 08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, 86) вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення обтяження внесеного в реєстр за № 26402867 від 31 травня 2018 року.

Решту вимог заяви залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ірина КОЗАК