ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/5117/25 Головуючий в І інстанції: Хомик І.І.
Номер провадження: 22-ц/819/1135/25 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Склярської І.В.,

секретар Олійник К.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт",

Товариство з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" на ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 серпня 2025 року, постановлену у складі судді Хомик І.І., дата складання повного судового рішення не зазначено, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, заяви про забезпечення позову, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

11 серпня 2025 року до суду надійшла зазначена заява в якій представник заявника просить вжити заходи забезпечення позову, у вигляді заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (у тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") приймати рішення про державну реєстрацію прав та вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (у тому числі до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо об`єктів нерухомого майна (земельних ділянок з кадастровими номерами), а саме земельної ділянки: з кадастровим номером :02:031:0026 площею 9,6725 га, та заборонити усім державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно (земельні ділянки з кадастровими номерами), а саме з кадастровим номером :02:031:0026 площею 9,6725 га, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви, представник зазначив, що ним як представником позивача, опрацюванням відкритих джерел інформації, а саме сайту судової влади та ДРРП, встановлено, що в 2025 році до Великоолександрівського районного суду подано позовну заяву в інтересах ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі до ТОВ "Ютс-Агропродукт", та судом здійснюється розгляд справи № 650/2222/25, представником позивача в ДРРП було виявлено зміну сторони орендаря, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1704/25-10 від 17.04.2025 новим орендарем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс", . Своїми діями відповідач навмисно робить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Вважає, що відповідачем навмисно вживаються заходи з метою перешкодити виконанню рішення суду, затягуванню розгляду справи, так як зміна відповідача потребує значного часу як для суду, так і для сторін процесу в частині виконання вимог Закону щодо розгляду справи з належними сторонами.

Відповідач, згідно відкритих джерел даних, є відповідачем у більш ніж 200 справах з аналогічним предметом позову тільки у Великоолександрівському районному суді Херсонської області, та до цього жодних дій з метою переоформлення права оренди не вживав.

Разом з тим, зважаючи на фактичні обставини справи, відповідач зловживає цивільним правом щодо передачі права оренди третій особі, тобто вчиненням правочинів, які утруднюють виконання рішення суду, затягують строки розгляду справи. Заявник вважає, що обраний ним спосіб забезпечення позову заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаної земельної є необхідним, співмірним предмету спору та не порушує прав інших осіб. При цьому зазначено, що вжиття такого заходу не обмежить фактичне користування земельною ділянкою з боку відповідача, але запобігатиме зміні її правового статусу до моменту набрання законної сили рішенням суду.

Оскаржуваною ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 серпня 2025 року було задоволено заяву про забезпечення позову, подану адвокатом Бєліковим Андрієм Андрійовичем, який діє від імені ОСОБА_1 . Так, суд постановив заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (у тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") приймати рішення про державну реєстрацію прав та вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (у тому числі до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо об`єктів нерухомого майна (земельних ділянок з кадастровими номерами), а саме земельної ділянки: з кадастровим номером :02:031:0026 площею 9.6725 га., та заборонити усім державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно (земельні ділянки з кадастровими номерами), а саме: - з кадастровим номером :02:031:0026 площею 9.6725 га., до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.149, 150 ЦПК України.

Також, суд враховував, що у провадженні суду знаходиться вказана справа за позовом за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" про розірвання договору оренди землі.

Також суд враховував те, що представником позивача, опрацюванням відкритих джерел інформації, а саме сайту судової влади та ДРРП, встановлено, що в 2025 році до Великоолександрівського районного суду подано позовну заяву в інтересах ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі до ТОВ "Ютс-Агропродукт", та Великоолександрівським районним судом здійснюється розгляд справи № 650/2222/25, представником позивача в ДРРП було виявлено зміну сторони орендаря, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1704/25-10 від 17.04.2025 новим орендарем зазначено ТОВ "Перемога-Плюс", . Предметом зазначеного договору є відчуження (продаж) продавцем права оренди земельної ділянки, що належить йому на підставі зареєстрованого речового права згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на користь покупця з одночасною передачею всіх прав та обов`язків орендаря, передбачених відповідним договором оренди землі, укладеним із власником земельної ділянки. Умови договору передбачають, що після його укладення та проведення державної реєстрації переходу речового права, до покупця переходять усі обов`язки щодо сплати орендної плати та належного використання земельної ділянки відповідно до вимог законодавства.

Таким чином, зазначений договір свідчить про відчуження ТОВ "Ютс-Агропродукт" на користь ТОВ "Перемога-Плюс" речового права права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, щодо яких первісний орендар не здійснює сплату орендної плати, з передачею покупцю всіх прав та обов`язків орендаря за відповідними договорами оренди землі.

Вказане, на думку суду, свідчить про очевидну спробу змінити правовий статус спірного об`єкта, зокрема шляхом передачі прав на нього іншій особі поза волею власника земельної ділянки та без погодження з ним, попри наявність невиконаних договірних зобов`язань зі сторони орендаря.

Також, як вказав суд, така поведінка відповідача має ознаки зловживання процесуальними правами та є потенційно фраудаторною (ухильницькою), оскільки в умовах фактичної заборгованості з орендної плати та існуючого судового спору відповідач вчиняє дії, спрямовані на створення нових правовідносин щодо земельної ділянки, чим ускладнює можливість належного виконання судового рішення про задоволення позову. Як вказав суд, власник ділянки, щодо якої укладено договір про відчуження права оренди не лише позбавлений можливості отримати плату за фактичне користування своєю земельною ділянкою, але й втрачає реальну здатність розпоряджатися нею, включаючи право на повторну передачу її в оренду після розірвання чинного договору.

У зв`язку з викладеним, зазначив суд, вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам, нотаріусам та іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на зміну правового статусу спірної земельної ділянки, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі, є необхідним, пропорційним та обґрунтованим способом захисту прав позивача.

При цьому суд враховував, що такі заходи забезпечення позову не призведуть до невиправданого обмеження прав відповідача як орендаря земельної ділянки, оскільки земельна ділянка й надалі перебуває у користуванні відповідача, а забезпечення позову обмежується лише відповідною забороною.

Також суд виходив з того, що обраний вид забезпечення позову не впливає на матеріальний стан відповідача та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування, не завдає відповідачу збитків, не позбавляє відповідача права користування земельною ділянкою, але запобігає її подальшому неправомірному відчуженню чи перереєстрації речових прав на іншу особу під час розгляду справи, а тому, як вважав суд, такий захід забезпечення є співмірним, необхідним і таким, що забезпечує ефективний захист прав позивача у межах даного провадження.

На вказане судове рішення представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про його скасування й постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. При цьому скаржник послався на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема, вказав, що суд не прийняв до уваги того, що заявник не доводить наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Також вказав, що поза увагою суду залишилась відсутність доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Також вказав, що суд не врахував того, що при зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Також зазначив, що суд не прийняв до уваги й те, що позивачем не було надано доказів та обґрунтувань у розумінні вищевказаних положень ЦПК України на підтвердження наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі.

Також вказав, що суд не врахував того, що у випадку набрання у цій справі законної сили рішенням суду про розірвання договору оренди землі, такий договір оренди землі буде розірваним незалежного від того, чи було таке право оренди землі відчуженим чи ні, або ж незалежно від передання ділянки в суборенду. На його думку, вжиття заходів забезпечення позову жодним чином не впливає на можливість виконання рішення, оскільки у разі розірвання договору оренди землі у цій справі такий договір буде вважатись розірваним і щодо нового орендаря.

Крім того, зазначив, що суд в оскаржуваній ухвалі не вирішив питання щодо зустрічного забезпечення, що є самостійною підставою для скасування вказаної ухвали.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 29.09.2025 року о 08-10 годині, однак учасники справи, які до суду не з`явилися й про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом

У справі встановлено таке.

У провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога-Плюс" про розірвання договору оренди землі.

Сторонами не заперечується, що ТОВ "Ютс-Агропродукт" 17 квітня 2025 року відчужено на користь ТОВ "Перемога-Плюс" право оренди земельних ділянок, які знаходяться в адміністративно територіальних межах Бериславського району Херсонської області, а саме відчужено право оренди багатьох земельних ділянок, в тому числі і на земельну ділянку, яка на праві власності належить позивачу.

Предметом зазначеного договору є відчуження (продаж) продавцем права оренди земельної ділянки, що належить йому на підставі зареєстрованого речового права згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на користь покупця з одночасною передачею всіх прав та обов`язків орендаря, передбачених відповідним договором оренди землі, укладеним із власником земельної ділянки. Умови договору передбачають, що після його укладення та проведення державної реєстрації переходу речового права, до покупця переходять усі обов`язки щодо сплати орендної плати та належного використання земельної ділянки відповідно до вимог законодавства.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним по суті.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ст.ст.18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст.150 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1); забороною вчиняти певні дії (п.2).

За ч.3 ст.150 вказаного Кодексу заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви особи, яка бере участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи ускладненням виконання судового рішення.

Вважаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, апеляційний суд враховує, що ТОВ "Ютс-Агропродукт" 17 квітня 2025 року відчужено на користь ТОВ "Перемога-Плюс" право оренди земельних ділянок, які знаходяться в адміністративно територіальних межах Бериславського району Херсонської області, в тому числі і на земельну ділянку, яка на праві власності належить позивачу. Предметом зазначеного договору є відчуження (продаж) продавцем права оренди земельної ділянки, що належить йому на підставі зареєстрованого речового права згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на користь покупця з одночасною передачею всіх прав та обов`язків орендаря, передбачених відповідним договором оренди землі, укладеним із власником земельної ділянки. Умови договору передбачають, що після його укладення та проведення державної реєстрації переходу речового права, до покупця переходять усі обов`язки щодо сплати орендної плати та належного використання земельної ділянки відповідно до вимог законодавства.

Також суд апеляційної інстанції враховує й те, що зазначене може свідчити про можливість у відповідача змінити правовий статус спірного об`єкта, зокрема шляхом передачі прав на нього іншій особі, без погодження з відповідачем, попри наявність невиконаних договірних зобов`язань зі сторони орендаря. У зв`язку з викладеним, вжиття вказаного заходу забезпечення позову є необхідним, пропорційним й таким, що забезпечує ефективний захист прав позивача у межах даного провадження.

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, в умовах фактичної заборгованості з орендної плати та існуючого судового спору відповідач вчиняє дії, спрямовані на створення нових правовідносин щодо земельної ділянки, чим ускладнює можливість належного виконання судового рішення про задоволення позову. Апеляційний же суд також при цьому враховує й те, що вказані дії ускладнюють й розгляд цієї конкретної справи, вимагають від суду та учасників справи додаткових зусиль для вчинення процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у повній відповідності до процесуального закону.

Відтак, суд правильно вважав, що вжиття вказаних конкретних заходів забезпечення позову є необхідним, пропорційним та обґрунтованим способом захисту прав позивача.

При цьому, як обґрунтовано вказав суд, такий захід забезпечення позову не впливає на матеріальний стан відповідача та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування, не завдає відповідачу збитків, не позбавляє відповідача права користування земельною ділянкою, але запобігає її подальшому неправомірному відчуженню чи перереєстрації речових прав на іншу особу під час розгляду справи. А тому він не призведе до невиправданого обмеження прав відповідача як орендаря земельної ділянки, оскільки земельна ділянка й надалі перебуває у користуванні відповідача, а забезпечення позову обмежується лише відповідною забороною.

Також апеляційний суд враховує й те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду.

Таким чином, оскаржувана ухвала є законною і обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неврахування судом відсутності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

При цьому апеляційний суд враховує те, що, як правильно вказав суд, укладення вказаного договору свідчить про очевидну спробу змінити правовий статус спірного об`єкта, зокрема шляхом передачі прав на нього іншій особі поза волею власника земельної ділянки та без погодження з ним, попри наявність невиконаних договірних зобов`язань зі сторони орендаря.

Також підлягають відхиленню й посилання скаржника на відсутність доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому суд апеляційної інстанції враховує укладання вказаного вище договору від 17 квітня 2025 року, яким відповідачем відчужено на користь ТОВ "Перемога-Плюс" право оренди земельних ділянок, в тому числі і на земельну ділянку, яка на праві власності належить позивачу.

Також підлягають відхиленню й посилання на, з одного боку, недоведеність того, що запропонований захід забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення, а з іншого боку, недоведеність наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі. При цьому апеляційний суд враховує те, що, як вже було зазначено, укладенням вказаного договору від 17.04.2025 року відповідач вчиняє дії, спрямовані на створення нових правовідносин щодо земельної ділянки, чим ускладнює можливість належного виконання судового рішення про задоволення позову, а також те, що вказані дії ускладнюють й розгляд цієї конкретної справи, вимагають від суду та учасників справи вчинення додаткових процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у повній відповідності до процесуального закону.

Також, слід залишити поза увагою посилання скаржника на те, що суд не вирішив питання щодо зустрічного забезпечення, що є самостійною підставою для скасування ухвали. При цьому апеляційний суд враховує таке. Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу. Стаття 151 ЦПК України визначає зміст і форму заяви про забезпечення позову, яка має містити, крім таких даних, як найменування суду, учасників справи, предмету й ціни позову, зазначення заходу забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, також пропозицію заявника щодо зустрічного забезпечення (п.6 частини 1). Стаття 154 ЦПК України передбачає зустрічне забезпечення, у тому числі випадки, коли суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, або право суду вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Отже, відсутність даних про зустрічне забезпечення у цій справі не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Тим більше, що згідно з ч.6 ст.154 ЦПК України після застосування судом заходів забезпечення позову може бути подане клопотання про зустрічне забезпечення, яке вирішується судом протягом 10 днів після подання такого клопотання.

Крім того, як такі, що не впливають на правильність прийнятого судом рішення за наслідком розгляду заяви про забезпечення позову та не містять в собі підстав для скасування оскаржуваної ухвали, підлягають відхиленню й інші доводи апеляційної скарги.

Висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не вказують на такі її порушення, що вплинули на правильність вирішеного судом питання, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютс-Агропродукт" залишити без задоволення.

Ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 14 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повної постанови 29 вересня 2025 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Склярська