Провадження № 2/638/7779/25
УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншого суду

26 вересня 2025 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Шамраєв М.Є., розглянувши в порядку письмового провадження питання щодо прийняття позовної заяви позивача: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків до відповідача: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

УСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява.

В той же час, зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Шевченківським районним судом м. Харкова та підлягає направленню за підсудністю з наступних підстав.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Підстав для застосування альтернативної підсудності, визначеної ст. 28 ЦПК України, судом не встановлено.

Відповідачем у справі є ОСОБА_1 , який відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру № 1821053 від 26.09.2025, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас відповідно до інформації щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери№ 1821087 від 26.09.2025 відповідач отримав статус ВПО та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Шевченківського районного суду міста Києва.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі № 409/2636/17, в якій зазначено, що, відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції мав виконати вимоги частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та з`ясувати, чи включено відповідачів до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, оскільки запроваджені законодавцем заходи спрямовані на те, щоб повідомити усіх учасників розгляду справи про перебування спору на вирішенні суду з метою забезпечення їх участі у відправленні правосуддя.

Крім того, як визначено п. 5 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 509 з метою обліку внутрішньо переміщених осіб уповноважений орган веде Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, держателем якої є Мінсоцполітики, до якої вноситься зокрема інформація щодо адреси, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Згідно частини 9 статті 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд має завжди бути встановленим законом.

У §64 рішення по справі Jorgic проти Німеччини 64.Європейський суд з прав людини зазначив, що справу перш за все слід розглянути за статтею 6 § 1 Конвенції щодо того, чи був заявник засуджений «судом, встановленим законом». Він зазначає, що цей вислів віддзеркалює принцип верховенства права, котрий є невід`ємною частиною системи захисту, запровадженої Конвенцією і її Протоколами. «Закон», у розумінні статті 6 § 1, включає, зокрема, законодавство щодо встановлення і компетенції судових органів (див., inter alia, Lavents проти Латвії, № 58442/00, § 114, 28 листопада 2002 р.). Отже, якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» у розумінні статті 6 § 1 (Coeme та Інші проти Бельгії, №№ 32492/96, 32547/96, 32548/96, 33209/96 і 33210/96, §§ 99 і 107-08, ECHR 2000-VII).

З огляду на викладене, вважаю необхідним передати справу для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Керуючись ст. 27, 28, 31, 32, 187, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовною заявою позивача: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків до відповідача: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості після закінчення строку на оскарження цієї ухвали, а в разі подання скарги - після залишення скарги без задоволення, передати за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, однак учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.Є. Шамраєв