Номер провадження: 22-ц/813/3112/25
Справа № 492/894/22
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н.Д.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

учасники справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Целікова Владілена Володимировича

на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року, ухвалене Арцизьким районним судом Одеської області у складі: судді Гусєвої Н.Д. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

30 вересня 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором на загальну суму 31510,08 грн, а також судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 03 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2254615, згідно з умовами якого ТОВ «Маніфою» надало відповідачці кредит у сумі 11200,00 грн строком до 19 травня 2021 року, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. ТОВ «Маніфою» виконало умови вказаного договору у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 обумовлену суму кредиту, однак відповідачка не здійснила повернення коштів у строк, визначений у вказаному договорі.

11 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Маніфою» укладено Договір факторингу № 11-08/2021, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 2254615 від 03 травня 2021 року на суму заборгованості в розмірі 31510,08 грн.

Від представника ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення та відзив на позовну заяву, в яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позовна заява не містить підтвердження укладення кредитного договору, а також інформації щодо електронного повідомлення приєднаним до нього одноразового ідентифікатора від відповідачки та прийняття пропозиції отримання грошових коштів. Відсутній доказ перерахування грошових коштів, користування та/або повернення грошових коштів. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховувалися відсотки після закінчення строку дії кредитного договору. Крім того, позивачем не вживались заходи досудового врегулювання спору, який передбачений кредитним договором, тому звернення до суду з зазначеним позовом є передчасним. Також, представник відповідачки стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просив позовні задовольнити, посилаючись на те, що відповідачка була ознайомлена з умовами договору, договір був укладений дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця. Наявність електронного підпису підтверджує волю сторін, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Кошти надані позичальниці в безготівковій формі на банківську картку, вказану ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору, позивач не володіє оригіналами первинних документів, оскільки не є первісним кредитором. Відповідачкою не надано жодного доказу того, що кредитні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що картковий рахунок їй не належить. Щодо нарахованих відсотків відповідачка не надала жодних заперечень з приводу того, що вона не погодилася з умовами та правилами надання кредитів під час укладення та підписання договору. Витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 10000,00 грн є неспівмірниими зі складністю справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру. Відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, тому в частині стягнення судових витрат просив відмовити.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 2254615 від 03 травня 2021 року: за основною сумою боргу 11200 гривень; за процентами за користування позикою 14710, 08 гривень; за процентами на прострочену позику - 5600 гривень, всього 31510 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі свого представника Целікова В.В. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що матеріали справи не містять підтвердження укладення Кредитного договору, а також не містять інформації щодо електронного повідомлення з приєднаним до нього одноразовим ідентифікатором від відповідача, як наслідок прийняття пропозиції отримання грошових коштів, що нівелює твердження позивача про факт підписання ОСОБА_1 договору позики.

Судом першої інстанції не наведено, в який саме спосіб, яким чином та з якою метою відповідач мав би доводити відсутність вчинення правочину при наявності доказів вказаної відсутності в матеріалах справи, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відсутність підтвердження перерахування грошових коштів, лист, який наданий ТОВ «ВейФорПей» № 5942-ВП від 08.07.2021 не є належним доказом оскільки: матеріали справи не містять угоди про переказ коштів від 22.03.2019 за №ВП-220319-6 між Кредитором та ТОВ «ВейФорПей» щодо перерахування коштів без відкриття рахунку; немає підтвердження, що маска картки НОМЕР_1 має відношення до ОСОБА_1 або взагалі існує картка з наведеним номером (оскільки банківські картки мають 16 символів, а не 12); відсутня будь-яка інформація, відповідно до якої можливо ідентифікувати відповідача, тому не може бути врахований судом при винесенні рішення.

Зауважує, що матеріали справи не містять доказів користування та/або повернення відповідачем грошових коштів кредитодавцю, що безумовно вказує на сумнівність існування спірної позики.

Зазначає, що відповідач взагалі позбавлений можливості доведення факту укладання кредитного договору іншою особою, оскільки фізично не має доступу до інформації щодо укладання будь-якого договору з ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідних супроводжуючих документів (листів, смс-повідомлень, тощо), що з урахуванням тверджень суду першої інстанції, фактично нівелює рівність прав сторін судового процесу.

Вказує, що позивач навмисно не вказує, що строк користування кредитними коштами складає 16 днів до 19.05.2021 включно, тобто право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Посилаючись на п. 4.2.5, п. 6.1 розділу 6, п. 6.2 Договору позики вказує, що умовами договору встановлений чіткий алгоритм вирішення спорів, який фактично включає в себе позасудовий порядок, як наслідок звернення до суду з даним позовом є передчасним, що є додатковим аргументом щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Звертає увагу, що Договір позики було нібито укладено 03.05.2021року, до моменту затвердження долученого до позовної заяви статуту, що в свою чергу позбавляє суд можливості повно та всебічно розглянути спір, оскільки неможливо встановити обсяг повноважень директора кредитодавця на момент (03.05.2021) нібито укладання зазначеного договору. Матеріали справи не містять інформації відносно повноважень Генерального директора щодо можливості надання довіреностей третім особам за для представництва в суді, що безумовно ставить під сумнів наявність повноважень у ОСОБА_2 щодо підпису позовної заяви.

04.01.2025 від представника позивача Чечельницької А.О., яка діє в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що обставини, на які посилається представник відповідача є необґрунтованими, недоведеними та суперечать нормам чинного законодавства. Також вказує, що кредитний договір був укладений з позичальником в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе та підтвердила умови отримання позики. Після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договору позики.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення коштів у розмірі 31510 гривень, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 вказаної норми).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позов, суд виходив з факту невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Такий висновок суду відповідає обставинам справи з яким погоджується суд апеляційної інстанції.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3, 5, 6, 7, 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі N 524/5556/19 (провадження N 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі N 234/7159/20 (провадження N 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 03 травня 2021 року був укладений договір позики № 2254615, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 11200,00 грн зі сплатою середньоденного розміру процентів за користування позикою, акційний у розмірі 1,19400 % від суми позики за кожен день користування позикою, середньоденного розміру процентів за користування позикою, фіксованою у розмірі 1,99000 %, базовою процентною ставкою у розмірі 1,99000 %, процентною ставкою за прострочену позику - 1,01%, реальною річною процентною ставкою, акційною 435,82 %, реальною річною процентною ставкою, базовою 726,35 % строком на 16 днів до 19 травня 2021 року , який було підписано одноразовим ідентифікатором d65016. (а.с. 50-54)

Сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю в якій надано позику, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 для укладення договору в електронній формі на погоджених умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. (а.с. 56-57)

Відповідно до п. 1.2. договору факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржник згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників від 11 серпня 2021 року, Витягу з Реєстру боржників від 11 серпня 2021 року до договору факторингу № 11-08/2021 від 11 серпня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 2254615 від 03 травня 2021 року в сумі 31510,08 грн, з яких: 11200,00 грн - сума заборгованості за основною сумою позики; 14710,08 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою; 5600 грн сума заборгованості за процентами за прострочену позику (а.с. 58-59).

В порушення умов договору позики № 2254615 від 03 травня 2021 року відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком станом на 11 серпня 2021 року становить 31510,08 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що кредитний договір № 2254615 від 03 травня 2021 року підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором d65016, містить персональні дані відповідачки, зокрема, номер картки платника податків, серію та номер паспорта громадянина України, місце проживання, номер мобільного телефону.

Також в кредитному договорі визначено порядок та умови надання фінансового кредиту, сплати процентів та строку їх дії.

Згідно довідки ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» за дорученням ТОВ «Маніфою» 03.05.2021 здійснено переказ коштів на суму 11200 грн, маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 374507, номер транзакції в системі WayForPay 5340bf3a-a6c3-40f2-87df-a17e2d21c62c (а.с. 10 т. 1).

Відповідач не підтвердив належними доказами факт неотримання кредитних коштів на банківський рахунок, зазначений в договорах.

Отже, доведеним є факт укладення кредитного договору, а також наявність заборгованості за ним.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Скаржник зазначає, що матеріали справи не містять підтвердження укладення Кредитного договору, однак, апеляційний суд не погоджується з даним твердженням.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» як новий кредитор до якого на підставі договорів факторингу перейшли майнові права вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами, набуло усіх прав кредитора на підставі вищезазначених договорів, шляхом підписання таких договорів відповідачем одноразовим електронним підписом, який було надіслано йому на її номер телефону, вказаний під час оформлення такого кредиту чи позики.

Ставлячи підпис під договором, відповідачка таким чином підтвердила, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.

Тому, факт підписання відповідачкою договорів підтверджується наявністю одноразового електронного підпису під договором.

Щодо аргументів скаржниці, що відсутнє підтвердження перерахування грошових коштів, то з цього слід зазначити наступне.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових рахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Оскільки, всі кошти за даним договором надавались на особистий картковий рахунок вказаний відповідачкою, то всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

Крім того, Верховним Судом України в постанові від 24.02.2016 за № 6-50цс16 наголошується, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Тому, факт отримання скаржницею коштів підтверджено наявними матеріалами в справі.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про неправомірність нарахування процентів після закінчення строку дії договору з огляду на таке.

Відповідно до п. 3.7 Договору позики зобов`язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця.

Згідно з п. 8.8 Договору позики сплив строку дії договору не звільняє сторін від виконання зобов`язань.

У постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі за № 910/9072/17 зроблено висновок про те, що за приписами ст. 509, 598, 599, 631 ЦК України закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно із ст. 599 ЦК України такою підставою є виконання, проведене належним чином. Тобто, кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому кінцева дата строку кредиту - є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії кредитного договору.

Аналогічний висновок наведений також у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року по справі № 911/94/23.

За матеріалами справи, відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредиту у визначений договором строк не виконала, тому нарахування процентів відповідає умовам договорів.

Помилковими є також доводи апеляційної скарги щодо сумнівів заявника щодо наявності повноважень у ОСОБА_2 щодо підпису позовної заяви, з приводу цього слід зазначити, що позивачем на підтвердження своїх повноважень на подання позовної заяви надано, крім іншого, виписку з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 21, 66), Статут ТОВ «Маніфою» (а.с. 22-24, 67-68); довіреність від 06.12.2021 (а.с. 25, 69 т. 1)

Згідно з п. 1, 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України (в редакції на момент подання позовної заяви) малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлена вимога про стягнення заборгованості у розмірі 31510,08 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а отже справа відноситься до категорії малозначних справ.

Відповідно до п. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Отже, у відповідності до ст. 19, 60 ЦПК України, у Романенко Я.С. були наявні повноваження представляти інтереси ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі, і на подання позовної заяви.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» як таких, що узгоджуються з матеріалами справи та відповідають вимогам норм матеріального права.

Отже, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Целікова Владілена Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови - 29 вересня 2025 року

Судді: М.В. Назарова

В.А. Коновалова

В.В. Кострицький