Сквирський районний суд Київської області
Справа № 143/813/24
Провадження № 2/376/438/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.

за участю секретарів судових засідань Гіптенко Є.О., Мандзюк М.С.,

представника позивача Новікова І.А.,

представника відповідача Зубань О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 509251814 від 10.03.2021 р. в розмірі 22 947,34 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову представник зазначив, що 10.03.2021 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 509251814, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 25 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019.

28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19 до договору факторингу №28/1118-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020.

31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2021.

31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27 до договору факторингу №28/1118-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022.

31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31 до договору факторингу №28/1118-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2023.

31.12.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 32 до договору факторингу №28/1118-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2024.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 146 від 10.08.2021 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 22 947,34 грн..

05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021.

У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу №05/0820-01 до 30.12.2024.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 7 від 28.10.2021 р. до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 р. від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22 947,34 грн..

14.02.2022 р. між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» був укладений договір факторингу №14/02/2022-01, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язався прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №14/02/2022-01 від 14.02.2022 р. від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22 947,34 грн..

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка становить 22 947,34 грн.. та складається з заборгованості за кредитом 13 850,28 грн., заборгованості за відсотками 9 097,06 грн..

На підставі викладеного представник позивача просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість, судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 09.12.2024 р. у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29.01.2025 р. через систему «Електронний суд» представник відповідача, адвокат Зубань О.О., подав відзив на позовну заяву у якому вказав, що у позивача з відповідачем відсутні будь які договірні відносини і матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач дійсно викупив борг ОСОБА_1 .. Окрім того зазначає, що відповідач взяв кредит у 2021 р., у той же час як договір факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Талліон плюс» був укладений у 2018 році. Вказує, що договори факторингу є нікчемними, оскільки не надано доказів, що ТОВ «ТАЛЛІОН ПЛЮС», ТОВ «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» станом на момент укладення договорів, по яких вони виступали в якості Факторів, мали статус фінансової установи та мали право на здійснення факторингових операції. Також у матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «ТАЛЛІОН ПЛЮС», ТОВ «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» на момент укладення договорів факторингу мали ліцензії на здійснення фінансових послуг. Вказує, що позивачем пропущено трьохрічний строк позовної давності, оскільки в п.1.2 договору вказано, що кредит надається строком на 126 днів (тобто з 10.03.2021 року по 14.07.2021 року). Тобто, останній день 14.07.2021 року, а звернувся позивач з позовом лише 17.09.2024року, тобто з пропуском строку позовної давності більш як у 2 місяці щодо основного зобов`язання, а щодо відсотків то строк позовної давності минув ще раніше. Зазначає, що у відповідача відсутня заборгованість оскільки до позову позивачем додано розрахунки заборгованості, де чітко вказано в графі «сплачено» суми 13 850,00 грн. та 9097,06 грн. (за жовтень 2021 року). Окрім того вказує, що у даному випадку договір є неукладеним, оскільки в сторін не було письмової згоди, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У той час як Договір від 10.03.2021 року на який посилається позивач і який підписаний між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зі сторони ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не підписаний ні звичайним підписом, ні цифровим, тому даний договір не може вважатися таким, що укладений в електронній формі, тому наданий позивачем договір не є належним та допустимим доказом. У кінці договору на додатку №1 «Графік» платежів міститься лише цифровий підпис відповідача, проте там не має підпису підписанта від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ні звичайним підписом, ні цифровим. На підставі викладено просив застосувати строк позовної давності, відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі та відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, а у разі задоволення то зменшити розмір до 1 000 грн., який відповідає критерію розумності та співмірності зі складністю справи.

Ухвалою суду від 30.01.2025 р. постановлено витребувати докази у позивача.

20.02.2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у яких вказано, що до суду подано не повні реєстри заборгованості, а витяги з них, оскільки повний реєстр містить в собі персональні данні інших боржників. У наданих витягах міститься вся необхідна інформація для ідентифікації відповідача та складені вони відповідно до погодженої форми в договорах факторингу. Зазначає, що попередні кредитори та позивач наділені статусом надавати фінансові послуги, що підтверджується ліцензіями на фінансові операції, які є у вільному доступі на офіційних сайтах даних Товариств з обмеженою відповідальністю та в Національному банку України. Щодо застосування строків позовної давності зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі по тексту «Указ») на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. Згідно з п. 19 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином строк не сплив. Також вказує, що твердження представника відповідача про відсутність заборгованості є хибним, оскільки 10.08.2021 відбувся перехід права вимоги за кредитним договором до наступного кредитора, таким чином ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобразило балансове списання грошових коштів від Клієнта до Фактора відповідно до бухгалтерського обліку, яке жодним чином не стосується сплати заборгованості боржником. Зазначає, що оскільки відповідач частково сплачував заборгованість то він вчинив конклюдентні дії щодо визнання заборгованості. Також наголошує на тому, що кредитний договір укладений та підписаний у формі, що не суперечить Закону України «Про електрону комерцію». На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

20.02.2025 р. на виконання вимог ухвали суду від 30.01.2025 р. позивач надав витребувані докази.

Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позові та додаткових поясненнях. Окрім того зазначив, що відсотки за користування кредитними коштами нараховані відповідно до умов договору та дане нарахування здійснювалося виключно ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Талліон плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» жодних нарахувань не здійснювали.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з мотивів викладених у відзиві. Окрім того зазначив, що позивач не має права стягувати відсотки, лише тіло кредиту, адже у матеріалах справи відсутній належний розрахунок заборгованості за відсотками та не можливо встановити, яка саме відсоткова ставка у який період застосовувалася.

Згідно з ст. 247 ЦПК України здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

10.03.2021 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір №509251814 у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а.с. 10-12).

Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 25 000,00 на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

Згідно з п. 1.2. кредит надається строком на 126 днів.

Згідно із п. 1.4. на період строку, визначеного п. 1.2 (126 днів) нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним.

Згідно з п. 1.5. договору, у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.6 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 474,50 % річних, що становить 1,30 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

Відповідно до п. 1.7 повернення частини кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз на два тижні (кожні 14 днів) починаючи з першого тижня користування кредитом.

Згідно з п. 1.9 проценти за користування кредитом, в розмірі передбаченому договором, нараховується за кожен день користування грошовими коштами починаючи з першого дня користування кредитом, відповідно до суми кредиту, яка фактично знаходиться у користуванні у позичальника.

Договір №509251814 від 10.03.2021 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором № MNV574RV, відразу після вчинених дій, 10.03.2021 року Товариством було перераховано грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 хх-хххх-4982, яка належить відповідачу, що підтверджено відповідним платіжним дорученням (а.с. 30).

28.11.2018 р. між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, строк дії якого закінчується 28.11.2019 (а.с. 33-38).

Відповідно до п.п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

28.11.2019 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с. 39).

31.12.2020 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2021 (а.с. 40-44).

31.12.2021 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27 до договору факторингу №28/1118-01, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022 (а.с. 45).

Відповідно до реєстру прав вимоги № 146 від 10.08.2021 р. до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 22 947,34 грн. (а.с. 48-49).

05.08.2020 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами (а.с. 50-54).

У подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін (а.с. 55-56).

Відповідно до реєстру прав вимоги №7 від 28.10.2021 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 р. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 22 947,34 грн. (а.с. 57-58).

14.02.2022 р. між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 14/02/2022-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а останнє зобов`язався прийняти права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, та передати за це кошти (а.с. 59-62).

Згідно з реєстром прав вимоги № 1 від 14.02.2022 р. ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 22 947,34 грн. (а.с. 63-64).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 10.03.2021 р. заборгованість відповідача перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» становить 22 947,34 грн. (а.с. 65-66).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість відповідача перед ТОВ «Таліон Плюс» становить 22 947,34 грн. (а.с. 67).

Згідно з випискою за договором №509251814 від 10.03.2021 р. станом на 28.08.2024 року заборгованість відповідача становить 22 947,34 грн. та складається з заборгованості за кредитом 13 850,28 грн., заборгованості за відсотками 9 097,06 грн. (а.с. 68).

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

Відповідно до Алгоритму дій споживача в телекомунікаційній системі кредитодавця, з метою акцепту оферти та укладення електронного договору повідомляємо, що позичальник запрошується для переходу на сторінку для ознайомлення з офертою, яка містить в собі всі істотні умови договору та додатково повідомляється СМС-повідомленням, на номер телефону, вказаний позичальником у заявці на кредит.

Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Окрім того з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач здійснював дії щодо погашення заборгованості, а саме наявна часткова сплата на загальну суму 23 005,62 грн.: 11.03.2021 р. 1 335,00 грн., 23.03.2021 р. 2 851,94 грн., 10.04.2021 р. 4 186,94 грн., 21.04.2021 р. 4 186,94 грн., 25.05.2021 р. 9 809,80 грн., 02.08.2021 р. 635,00 грн., що у свою чергу свідчить про визнання відповідачем договору укладеним.

Доказів про те, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, ідентифікаційний номер) були використані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» для укладення договорів від його імені, відповідачем та його представником до суду не надано. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність (дійсність) укладених договорів.

Щодо посилання представника відповідача на нікчемність договір факторингу то суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту за Кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу № 28/1118-01від 28 листопада 2018 року, Фактор ТОВ «Таліон Плюс» має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. Таким чином, договором передбачено право ТОВ «Таліон Плюс» відступити право вимоги за кредитними договорами.

Ч. 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п.п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01від 28 листопада 2018 року, під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак, це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуті прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступленн прайа вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанов Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).

Розділом 2 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписання Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Надана копія договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс».

Копії договорів факторингу № 05/0820-1 від 05.08.2020 року та №14/02/2022-01 від 14.02.2022 року також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги до ТОВ «Юніт Капітал».

Суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Доводи представника відповідача про те, що ТОВ «ТАЛЛІОН ПЛЮС», ТОВ «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» станом на момент укладення договорів, по яких вони виступали в якості Факторів, не мали статус фінансової установи та не мали право на здійснення факторингових операції суд відхиляє, оскільки не надано жодних доказів на підтвердження цього, як от скасування ліцензії чи відсутності компаній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Щодо доводів представника відповідача про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості то суд зазначає наступне.

На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором.

Згідно з реєстром прав вимоги № 1 від 14.02.2022 р. ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 22 947,34 грн. (а.с. 63-64).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 10.03.2021 р. заборгованість відповідача перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» становить 22 947,34 грн. (а.с. 65-66).

Згідно з випискою за договором №509251814 від 10.03.2021 р. станом на 28.08.2024 року заборгованість відповідача становить 22 947,34 грн. та складається з заборгованості за кредитом 13 850,28 грн., заборгованості за відсотками 9 097,06 грн. (а.с. 68).

У свою чергу представник відповідача у відзиві заявляє, що відповідач повністю сплатив заборгованість за договором № 509251814, водночас не надає жодних доказів на підтвердження цього, зокрема квитанцій про сплату або виписку по картковому рахунку, яка могла б слугувати належним доказом виконання зобов?язання.

Окрім того ні відповідач ні його представник не заявляли жодних клопотань про витребування доказів, які б могли б підтвердити факт сплати заборгованості за вказаним договором. Також у розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Талліон плюс» та виписці наданій позивачем у графі оплати відсутні будь які відомості, що свідчить про існування наявної заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого відповідачем на виконання зобов?язання ним було сплачено грошові кошти шістьма платежами на загальну суму 23 005,62 грн., які у свою чергу були розподілені на оплату тіла кредиту та відсотків і станом на 28.08.2024 року заборгованість по тілу кредиту становить 13 850,28 грн., заборгованість по відсоткам 9 097,06 грн.

Щодо посилання представника відповідача на те, що у розрахунку заборгованості на 67 аркуші справи вказано в графі «сплачено» суми 13 850,00 грн. та 9097,06 грн., суд зазначає, що це стосується не сплати відповідачем заборгованості, а балансового списання, яке відбулося внаслідок відступлення права вимоги.

Суд перевіряючи розрахунок заборгованості та предмет його правильності зазначає, що нарахування відсотків здійснювалося з врахуванням положень договору та у строк кредитування, жодних нарахувань поза строком кредитування ні первісним кредитором ні ТОВ «Талліон плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювалося, а тому з відповідача підлягає стягненню заявлена заборгованість у розмірі 22 947,34 грн..

Щодо застосування строку позовної давності то суд зазначає наступне.

30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року, а тому саме з цієї дати строк звернення до суду (позовна давність) продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30 червня 2023 року.

Крім того, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією РФ проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.

Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема п.19, згідно якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Договір № 509251814 укладено 10.03.2021 р., позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернувся з позовом до суду 17 вересня 2024 року.

З огляду на зазначене та встановлені обставини, суд вважає, що позивач звернувшись до суду з даним позовом 17.09.2024 року не пропустив строків звернення до суду - позовну давність.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Судом не встановлено належного виконання умов кредитного договору відповідачем та на спростування розміру заборгованості за кредитним договором належних доказів суду не надано.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а отже заявлені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат.

Згідно з положеннями ч. ч. 1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката.

Представник відповідача заявив клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року в справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн..

З матеріалів справи вбачається, що представником ТОВ «Юніт Капітал», який формував матеріали справи та подавав позовну заяву був адвокат Тараненко А. І., який діяв на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956, довіреності від 22 лютого 2024 року, відповідно до якої ТОВ «Юніт Капітал» уповноважує адвоката Тараненка А.І. представляти інтереси в судах України.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ним до позовної заяви було долучено: договір про надання правничої допомоги №26/08/24-02 від 26.08.2024 року, додаткова угода № 10 до договору про надання правничої допомоги №26/08/24-02 від 26.08.2024 року.

У той же час матеріали справи не містять та представником позивача не надано акт прийому виконаних робіт та документ, що свідчить про оплату гонорару. Окрім того на підставі заяви від 20.02.2025 р. у якості представника позивача у справу вступив ОСОБА_2 , котрий також не надав жодних підтверджуючих документів на понесення витрат у заявленому розмірі.

Тому зважаючи на відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (79,2% ) в сумі 1 918,5 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково.

Керуючись ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280-282, 352, 354 ЦПК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 509, 525, 526, 530, 536, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» - заборгованість за договором № 509251814 від 10.03.2021 р. в розмірі 22 947 (двадцять дві тисячі дев?ятсот сорок сім) грн. 34 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір в розмірі 1 918 (одна тисяча дев?ятсот вісімнадцять) грн. 50 коп..

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 29.09.2025 року.

Суддя І.Г. Батовріна