ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6224/25 Справа № 202/3303/24 Суддя у 1-й інстанції - Михальченко А. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря судового засідання Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна співвласників та визнання права власності на поділене майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна співвласників та визнання права власності на поділене майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторонам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 належить 69/100 частки, а ОСОБА_1 31/100 частки.

Домоволодіння складається з: житлового будинку літ. А-1, площею 52,8 кв.м., житлової прибудови літ. А1-1, площею 14,7 кв.м., житлової прибудови літ. А2-1, площею 19,34 кв.м., житлової прибудови літ А3-1, площею 20,2 кв.м., житлової прибудови літ. А4-1, площею 30,2 кв.м., прибудови літ. а-1, площею 4,8 кв.м., прибудови літ. а1-1, площею 12,3 кв.м., тамбуру літ.а2-1, площею 2,0 кв.м., ганку літ. а2, площею 0,5 кв.м., ганку літ. а3, площею 1,9 кв., ганку з козирком літ. а4, площею 0,5 кв.м., літньої кухні літ. Б, площею 22,9 кв.м., літньої кухні літ. В, площею 28,8 кв.м., сараю тимчасового літ. Ж, площею 3,5 кв.м., навісу літ. З, площею 5,2 кв.м.

Позивач зазначає, що протягом тривалого часу вона не може досягнути згоди з відповідачем стосовно поділу цього майна в натурі, у зв`язку з чим просить суд, відповідно до варіанту № 1 розподілу домоволодіння АДРЕСА_1 між співвласниками 69/100 та 31/100 часток з незначним відхиленням від ідеальних часток з урахуванням існуючого порядку користування, який запропонований експертом.

Позивачка просила визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 60/100 частки в домоволодінні розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що складається з: квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 у житловому будинку літ. «А-1» (приміщення «1-4») разом із житловою прибудовою літ. «А1-1», прибудовою літ. «а-1», житловою прибудовою літ. «А2-1», тамбуром літ «а2-1», житловою прибудовою літ. «А3-1» загальною площею 74,4 м2 з надвірними будівлями та спорудами (ганок літ. «а2», ганок з козирком літ. «а4», літня кухня літ. «Б», навіс літ. «З», огорожі № 1,7,9,10,11,14 хвіртки №5,12, мостіння, 1/2 водоколонки №4). Загальна вартість нововлаштованої квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка виділяється ОСОБА_2 на 60/100 частини домоволодіння домоволодінні розташованого за адресою: АДРЕСА_1 разом з надвірними будівлями та спорудами складає: 906291,87 грн., що на 129643,72 менше від ідеальної 69/100 частки (1035935,59 грн.);

визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 40/100 частини в домоволодінні розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що складається з: квартири АДРЕСА_4 : в житловому будинку літ. «А-1» (приміщення «2-3»), житлова прибудова літ. «А4-1» та прибудова літ. «а1-1», загальною площею 46,1 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами Загальна вартість нововлаштованої квартири в житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , яка виділяється ОСОБА_1 на 40/100 частини житлового будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, складає: 595064,07 грн., що на 129643,72 грн. більше від ідеальної 31/100 частини (465420,34 грн.);

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , як грошову компенсацію, різницю між вартістю 40/100 частини домоволодіння, що передається ОСОБА_1 у рамках розподілу по варіанту № 1 та вартістю її ідеальної частки 31/100, у сумі 129 643,73 грн., а також судові витрати.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна співвласників та визнання права власності на поділене майно задоволено.

Здійснено поділ в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, згідно варіанту №1 висновку експертизи №1856/1857/1858/1859-20 від 20.10.2020, а саме:

Виділено ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 у житловому будинку літ. А-1 (приміщення 1-4 житлова), площею 28,0 кв.м., житлову прибудову літ. А1-1 (приміщення 1-2 коридор, 2-3 житлова), площею 11,6 кв.м., прибудову літ.а-1 (приміщення 1-1 тамбур, 1-5 туалет), площею 3,3 кв.м., квартиру АДРЕСА_3 у житловій прибудові літ. А2-1 (приміщення 3-4 житлова), площею 14,9 кв.м., тамбур, літ. а2-1 (приміщення 3-5 тамбур), площею 1,5 кв.м., житлову прибудову літ. А3-1 (приміщення 3-1 кухня, 3-2 санвузол, 3-3 житлова) площею 15,1 кв.м., загальна площа квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 складає 74,4 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (ганок літ. «а2», ганок з козирком літ. «а4», літня кухня літ. «Б», навіс літ. «З», споруди № 1, 5, 7,9,10,11, 12, 14, у тому числі загального користування водоколонка №4).

Виділено ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_4 у житловому будинку літ. А-1 (приміщення 2-3 житлова), площею 13,0 кв.м., житлову прибудову літ. А1-1 (приміщення 2-2 житлова, 2-4 житлова), площею 23,4 кв.м, прибудову літ. а1-1 (приміщення 2-1 веранда), площею 9,7 кв.м., загальна площа квартири АДРЕСА_4 складає 46,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (ганок літ. а3, літню кухню літ. В, сарай тимчасовий літ. Ж, споруди №2, 3, 6, 8, 13, 15, 16, у тому числі загального користування водоколонка №4).

Припинено режим спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, та визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на виділене майно у відповідних частинах домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) компенсацію за відступ від ідеальної частки під час поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, у сумі 129 643 грн 73 коп. (сто двадцять дев`ять тисяч шістсот сорок три грн 73 коп.)

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 10 359,36 грн (десять тисяч триста п`ятдесят дев`ять грн 36 коп.)

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2019, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського МНО Аршавою І.О. за реєстровим №7063, є власником 69/100 житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.06.1986, посвідченого державним нотаріусом Садилиною О.Е. за реєстровим №2-2180, та договору дарування від 12.10.2015, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Бондаренко Р.О. за реєстровим №1897, є власником 31/100 житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Згідно даних технічного паспорту від 07.10.2020 належне на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 домоволодіння складається з: житлового будинку літ. А-1, площею 52,8 кв.м., житлової прибудови літ. А1-1, площею 14,7 кв.м., житлової прибудови літ. А2-1, площею 19,34 кв.м., житлової прибудови літ А3-1, площею 20,2 кв.м., житлової прибудови літ. А4-1, площею 30,2 кв.м., прибудови літ. а-1, площею 4,8 кв.м., прибудови літ. а1-1, площею 12,3 кв.м., тамбуру літ.а2-1, площею 2,0 кв.м., ганку літ. а2, площею 0,5 кв.м., ганку літ. а3, площею 1,9 кв., ганку з козирком літ. а4, площею 0,5 кв.м., літньої кухні літ. Б, площею 22,9 кв.м., літньої кухні літ. В, площею 28,8 кв.м., сараю тимчасового літ. Ж, площею 3,5 кв.м., навісу літ. З, площею 5,2 кв.м.

Відповідно до акту ідеальних часток від 12.07.2002 року складеного фахівцем комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_3 , 12.07.2002 року по обстеженню домоволодіння АДРЕСА_1 , який складений за згодою власників, частки змінилися у зв`язку з будівництвом житлової прибудови літ.А2-1, згідно з рішенням Індустріального РВК №57.1 від 11.02.1983 року, сіней а-1, тамбура а2-1 гр. ОСОБА_4 . Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 450 кв.м. Гр. ОСОБА_4 належить частина домоволодіння, а у фактичному користуванні 69/100 частин домоволодіння; гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_5 належить частина домоволодіння, а в фактичному користуванні 31/100 частина домоволодіння.

Крім того судом встановлено, що починаючи з 20.09.2002 у складі домоволодіння не має об`єктів самочинного будівництва, оскільки рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної ради від 20.09.2002 №660 було оформлено право власності попереднього власника ОСОБА_4 на самовільне будівництво сіней літ. а-1, тамбуру літ. а2-1 та прибудови А3-1 у житловому будинку АДРЕСА_6 .

ОСОБА_1 оскаржувала вказане рішення, але рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2022 у справі №202/4845/18 їй відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, знесення житлової прибудови та виділення в користування земельної ділянки.

Крім того, вказаним рішенням суду також було відмовлено і ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог про виділення ОСОБА_2 в натурі її 60/100 частку в домоволодінні розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 в житловому будинку літ. «А-1» разом із житловою прибудовою літ. «А1-1», прибудовою літ. «а-1», житловою прибудовою літ. «А2-1», тамбуром літ «а2-1», житловою прибудовою літ. «А3-1» загальною площею 74,4 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами згідно з технічними паспортами домоволодіння, які виготовлені ФОП ОСОБА_7 від 30.09.2019 та ФОП ОСОБА_8 від 07.10.2020 та визнанні за нею права власності на будівлі і споруди; припиненні права спільної часткової власності ОСОБА_2 на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 129643 гривні 73 копійки, як грошову компенсацію при виділі частки домоволодіння.

Під час розгляду справи №202/4845/18 була проведена судова оціночно-будівельна, будівельно-технічна та земельно технічна експертиза за результатами якої, 02.10.2020 складено висновок №1856/1857/1858/1859-20 та експертом встановлена технічна можливість поділу та запропоновано два варіанти поділу домоволодіння АДРЕСА_1 .

Також експертом зазначено розмір часток співвласників по кожному варіанту поділу та розмір компенсації співвласників, частка якого після поділу буде меншою за його ідеальну частку.

Сторона позивача просить суд поділити будинок за варіантом №1, який запропонований експертом.

Сторона відповідача жодних пояснень стосовно вибору варіанту поділу будинку в натурі суду не навела, а її позиція зводилася до категоричного заперечення можливості такого поділу взагалі.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частини перша-третя статті 358 ЦК України).

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до частини другої статті 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Тлумачення положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі №6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі №173/1607/15 від 11 жовтня 2021 року у справі №607/14338/19-ц.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Висновки експертизи є одним з засобів доказування (пункт 2 частини другої статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказані норми права, висновки Верховного Суду та матеріали справи, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що в даному випадку має місце поділ майна, результатом якого є припинення правовідносин спільної часткової власності, оскільки майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, і кожному із них визначена окрема площа цього нерухомого майна. Крім того, позивач у своєму позові посилалась в тому числі на вимоги ч. 1 ст. 367 ЦК України щодо поділу в натурі майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №1856/1857/1858/1859-20 від 02.10.2020 встановлена технічна можливість поділу та запропоновано два варіанти поділу домоволодіння АДРЕСА_1 .

Також експертом зазначено розмір часток співвласників по кожному варіанту поділу та розмір компенсації співвласників, частка якого після поділу буде меншою за його ідеальну частку.

Сторона позивача просила суд поділити будинок за варіантом №1, який запропонований експертом. Сторона відповідача жодних пояснень стосовно вибору варіанту поділу будинку в натурі суду не надала, а її позиція зводилася до категоричного заперечення можливості такого поділу взагалі.

Так, відповідно до варіанту № 1 розподілу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, у користування ОСОБА_2 виділяється квартира АДРЕСА_2 у житловому будинку літ. А-1 (1-4), площею 28,0 кв.м., житлову прибудову літ. А1-1, площею 11,6 кв.м., прибудову літ.а-1, площею 3,3 кв.м., квартиру АДРЕСА_3 у житловій прибудові літ. А2-1 (3-4), площею 14,9 кв.м., тамбур, літ. а2-1, площею 1,5 кв.м., житлову прибудову літ. А3-1, площею 15,1 кв.м., загальна площа квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 складає 74,4 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами; а у користування ОСОБА_1 виділяється квартира АДРЕСА_4 у житловому будинку літ. А-1 (2-3), площею 13,0 кв.м., житлову прибудову літ. А1-1, площею 23,4 кв.м, прибудову літ. а1-1, площею 9,7 кв.м., загальна площа квартири АДРЕСА_4 складає 46,1 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами.

Будь-яких доказів, які б підтверджували доводи сторони відповідача щодо неможливості поділу спірного нерухомого майна, відповідно до варіанту 1 висновку експертизи №1856/1857/1858/1859-20 від 20.10.2020, ОСОБА_1 не надала, за правилами процесуального закону відповідних клопотань не заявляла, а отже, не довела неможливість поділу домоволодіння.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що варіант № 1 розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками максимально наближений до рівності часток та найбільше відповідає інтересам сторін, оскільки спірне нерухоме майно фактично вже поділено та використовується сторонами й не потребує виконання складних робіт з переобладнання.

З висновку експерта судом встановлено, що загальна вартість квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 становить 906 291,87 грн, що на 129 643,72 грн менше загальної частки 69/100.

Вартість квартири АДРЕСА_4 власника 31/100 більше загальної частки 31/100 на 129 643,72 грн

При цьому, експертом зазначено, що сума у розмірі 129 643,72 грн може бути визначена судом як грошова компенсація на користь співвласника 69/100 частини домоволодіння ( ОСОБА_2 )

Ураховуючи викладене, а також те, що рівнозначне виділення частки домоволодіння неможливе (невідповідність загальної площі будинку площам співвласників згідно з частками і загальним плануванням будинку), наведений експертом варіант передбачає сплату компенсації за відступ від рівності часток, яка дорівнює 129 643 грн 73 коп., суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що вона підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості розгляду судами тотожних спорів колегією суддів відхиляються, оскільки вимоги ОСОБА_6 у справі №202/4845/18 не є тотожними позовним вимогам в даній справі, оскільки виділення частки з майна та поділ майна в натурі є різними способами захисту прав власника.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Відповідно доп.1ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції, дотримавшись норм матеріального та процесуального права, на підставі наданих доказів, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 24 вересня 2025 року.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: