Справа № 464/3177/25
пр.№ 2/464/1678/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2025 року Сихівський районний суд м. Львова в складі головуючого судді Теслюка Д.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

у с т а н о в и в :

представник позивача ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - Москаленко М.С. звернулась в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитними договорами №39583-11/2023 від 29.11.2023 в розмірі 38 902,18 грн та №01582-12/2023 від 01.12.2023 в розмірі 24 375 грн. Також просить покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі ТзОВ «Аванс Кредит») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №39583-11/2023, який підписано останнім електронним підписом. Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання грошових коштів у позику. Надалі, 21.10.2024 між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21102024, відповідно до умов якого, ТзОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає ці права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Зокрема, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №39583-11/2023 на суму 38 902,18 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9 262,5 грн та заборгованості за процентами в розмірі 29 639,68 грн. Згідно з умовами кредитного договору, відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Разом з тим, відповідач свого обов`язку не виконав та припинив повертати наданий кредит в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим виникла зазначена вище заборгованість.

Окрім цього, 01.12.2023 між ТзОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено у кредитний договір №01582-12/2023, який підписано останнім електронним підписом. Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання грошових коштів у позику. Згідно з умовами кредитного договору, відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Надалі, 19.11.2024 між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №191124/2, відповідно до умов якого, ТзОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає ці права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №01582-12/2023 на суму 24 375 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5 000 грн та заборгованості за процентами в розмірі 19 375 грн. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за зазначеним кредитним договором.

Ухвалою судді від 19.05.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 26.06.2025 клопотання представника позивача задоволено та витребувано в АТ «Універсал Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме інформацію по банківській картці № НОМЕР_1 .

Від відповідача ОСОБА_1 03.06.2025 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення позову, оскільки позивачем не долучено до матеріалів справи підписаних уповноваженими особами ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» реєстрів боржників до договорів факторингу №21102024 від 21.10.2024 та №191124/2 від 19.11.2024, якими би підтверджувався факт набуття позивачем права вимоги за кредитними договорами №39583-11/2023 від 29.11.2023 та №01582-12/2023 від 01.12.2023. Також, до матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження сплати ціни продажу за отримання права вимоги за вказаними договорами. Вказав, що долучені позивачем витяги з реєстрів боржників до зазначених договорів факторингу, є неналежними та недопустимими доказами відступлення права вимоги, оскільки такі витяги містять підпис лише представника ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», просив в задоволенні позову відмовити.

Від представника позивача ОСОБА_2 04.06.2025 надійшла відповідь на відзив, в якій останній позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити. На спростування заперечень відповідача надав зазначені вище докази відступлення права вимоги за договорами факторингу №21102024 від 21.10.2024 та №191124/2 від 19.11.2024.

На адресу суду від АТ «Універсал Банк» 18.07.2025 надійшла витребувана ухвалою суду від 26.06.2025 інформація.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини перша, друга статті 639 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти(оферти)однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частинами першою, другою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно із частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Щодо кредитного договору №39583-11/2023 від 29.11.2023.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29.11.2023 між ТзОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №39583-11/2023, який підписано електронним підписом позичальника W8509. Згідно п.1.1. вказаного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 9 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Окрім цього, погоджено строк кредитування 360 днів, дата надання кредиту 29.11.2023, дата погашення кредиту 22.11.2024, процентна ставка 2,50% в день.

Між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 21.10.2024 укладено договір факторингу №21102024, відповідно до п.1.1. якого, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п.1.2 Договору факторингу №21102024).

Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №21102024 від 21.10.2024, реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу 21102024 від 21.10.2024 (а.с. 16).

Також, як вбачається із витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21102024 від 21.10.2024, ТзОВ «Аванс Кредит» передало право вимоги ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 за кредитним договором №39583-11/2023 від 29.11.2023 на суму 38 902,18 грн (а.с. 17), що підтверджується також копією з реєстру боржників до договору факторингу №21102024 від 21.10.2024.

На підтвердження оплати фактором грошового зобов`язання, позивачем долучено платіжну інструкцію №501 від 25.10.2024 про перерахування на рахунок ТзОВ «Аванс Кредит» грошових коштів в сумі 3 831 820,15 грн.

Відповідно до наданої АТ «Універсал банк» інформації, 29.11.2023 на рахунок, що емітований до картки № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 , було зараховано кошти в сумі 9 500 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №39583-11/2023 від 29.11.2023, в ОСОБА_1 виникла заборгованість за вказаним договором в розмірі 38 902,50 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9 262,5 грн та заборгованості за процентами в розмірі 29 640 грн.

Щодо договору про надання фінансового кредиту №01582-12/2023 від 01.12.2023.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.12.2023 між ТзОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №01582-12/2023, який підписано електронним підписом позичальника НОМЕР_3 . Згідно п.1.1. вказаного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Окрім цього, погоджено строк кредитування 360 днів, дата надання кредиту 01.12.2023, дата погашення кредиту 24.11.2024, процентна ставка 2,50% в день.

Між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 19.11.2024 укладено договір факторингу №191124/2, відповідно до п.1.1. якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою) , пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно п.1.2. Договору факторингу №191124/2, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №191124/2 від 19.11.2024, реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024 (а.с. 32).

Як вбачається із витягу з реєстру боржників до договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024, ТзОВ «Аванс Кредит» передало ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №01582-12/2023 на суму 24 375 грн (а.с. 33), що підтверджується також копією з реєстру боржників до договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024.

На підтвердження оплати фактором грошового зобов`язання, позивачем долучено платіжну інструкцію №545 від 22.11.2024 про перерахування на рахунок ТзОВ «Аванс Кредит» грошових коштів в сумі 4 209 773,02 грн.

Відповідно до наданої АТ «Універсал банк» інформації, 01.12.2023 на рахунок, що емітований до картки № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 , було зараховано кошти в сумі 5 000 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №01582-12/2023 від 01.12.2023, в ОСОБА_1 виникла заборгованість за вказаним договором в розмірі 24 375 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5 000 грн та заборгованості за процентами в розмірі 19 375 грн.

Відповідач не спростував надані позивачем розрахунки заборгованості за договорами, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договорів не надав. Доводи відповідача про недоведеність переходу права вимоги за вказаними кредитними договорами до позивача спростовуються долученими до матеріалів справи доказами.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_1 оплату за кредитними договорами №39583-11/2023 від 29.11.2023 та №01582-12/2023 від 01.12.2023 не здійснював, а позивач отримав право вимоги за такими кредитними договорами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за наведеними вище кредитними договорами на загальну суму 63 277 грн 18 коп.

Окрім цього, з врахуванням ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3 028 грн.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265, 279 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за кредитним договором №39583-11/2023 від 29.11.2023 в розмірі 38 902,18 грн, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 9 262,50 грн та суми заборгованості за відсотками 29 639,68 грн; за кредитним договором №01582-12/2023 від 01.12.2023 в розмірі 24 375 грн, яка складається із суми заборгованості за основою сумою боргу 5 000 грн та суми заборгованості за відсотками 19 375 грн, а всього 63 277 (шістдесят три тисячі двісті сімдесят сім) грн 18 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн судового збору, сплаченого при поданні позову.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.09.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК