провадження № 22-ц/824/1300/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Дніпробуд» поданою представником - адвокатом Крикуновим Олександром Володимировичем на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІА-АВТО» про визнання майнових прав,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «ВІА-АВТО» про визнання майнових прав, у якому просила:

визнати за позивачкою майнове право на оформлення у власність однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 23,98 кв.м. вартістю - 119 900,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 19 983,34 грн, з правом реєстрації цих майнових (речових) прав згідно чинного законодавства в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 квітня 2013 року між сторонами укладено Договір №M3K/01/140/08.04-13/41/3 купівлі-продажу майнових прав (надалі - Договір).

Згідно умов цього Договору Відповідач продає, а Позивач купує майнові права на Об`єкт нерухомості.

Майнові права на об`єкт нерухомості це майнові права на об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за адресою: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками - Об`єкт нерухомості: квартира, будівельний номер 140 , загальною площею 23,98 кв.м, на 14 поверсі, у 1 секції.

Згідно п.4.2 Позивач повинен сплатити загальну вартість майнових прав на об`єкт нерухомості, що складає - 119 900,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 19 983,34 грн.

Позивач після підписання Договору зобов`язаний перерахувати відповідачу 100% вартості майнових прав зазначених в п.4.2. Договору на Об`єкт нерухомості.

Обов`язок позивача по здійсненню розрахунків вважається виконаним в день перерахування суми визначеної в п.4.2 Договору відповідачу.

Відповідно до п. 2.6-2.7 Розділу 2 Договору відповідач встановив Плановий термін закінчення будівництва - І квартал 2019 року. Плановий термін введення в експлуатацію Будинку - II квартал 2019 року.

Позивачка свої зобов`язання по Договору повністю виконала, сплатила загальну вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в сумі - 119 900,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 19 983 гривні 34 копійки, що підтверджується довідкою про оплату вартості майнових прав та квитанцією до прибуткового касового ордеру №262 від 09 квітня 2013 року.

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання по Договору не виконав будівництво Об`єкту нерухомості в термін 1 квартал 2019 року - не закінчив. Будинок в експлуатацію у 2 кварталі 2019 року не ввів.

На теперішній час Об`єкт нерухомості - квартири у будинку не добудовані, внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань, що є перешкодою для реєстрації позивачем права власності на нього, як нерухоме майно, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди ) виникав з моменту завершення будівництва (створення майна).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «ВІА-АВТО» про визнання майнових прав задоволено. Визнано за ОСОБА_1 майнове право на оформлення у власність однокімнатної квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 23,98 кв.м., вартістю 119 900,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 19 983,34 грн з правом реєстрації цих майнових (речових) прав згідно чинного законодавства в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, особа, яка не брала участі у справі - представник ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Дніпробуд» - адвокат Крикунов Олександр Володимирович, засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, у якій просив скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з наявністю рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 08 квітня 2021 року по справі №752/2502/21, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вказав, що апелянт є замовником будівництва житлових будинків по АДРЕСА_2 .

Відповідно до Договору оренди земельної ділянки укладеного 27 серпня 2008 року з Київською міською радою ТОВ «ІБК «Дніпробуд» отримало земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 0,9794 га з цільовим призначенням для будівництва житлових будинків.

Між апелянтом та ТОВ «Віа-Авто» був укладений Договір про часткову участь у будівництві №02-19/07-12 від 19 липня 2012 року.

ТОВ «Віа-Авто» не виконало свої зобов`язання відповідно до укладеного договору та припинило будівництво з 2015 року. Крім того, відповідачем не виконано зобов`язань з проходження експертизи проекту і забезпечення будівництва дозвільною документацією, наслідком чого є визнання такого будівництва самочинним, а відтак - неможливість досягнення мети, на яку розраховував позивача при укладенні Договору про часткову участь у будівництві №02-19/07-12 від 19 липня 2012 року.

Окрім цього відповідач протиправно без згоди апелянта передав функцій замовника спірного будівництва ТОВ «СЕКВОЙЯ ДЕВЕЛОПМЕНТ» за адресою: 03028, місто Київ, Стратегічне шосе, будинок 53, що суперечить ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині наявності у відповідача функцій замовника будівництва.

У зв`язку з цим ТОВ «ІБК «Дніпробуд» звернулося до Господарського суду м. Києва із позовною заявою про розірвання і визнання недійсним Договору №18/09-14 про часткову участь у будівництві і передачу функцій замовника від 17 вересня 2014 року (справа №910/9661/23).

Під час розгляду справи № 910/9661/23 виявилося, що за рядом осіб, в тому числі і позивачем ОСОБА_1 відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року по справі №752/12099/21 визнано майнове право на оформлення у власність двокімнатної квартири загальною площею 53,53 кв.м, вартістю 267 650,00 грн з правом реєстрації цих майнових (речових) прав згідно чинного законодавства в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Дане рішення Голосіївського районного суду м. Києва породжує правові наслідки для апелянта у зв`язку з тим, що апелянт є замовником будівництва та орендарем земельної ділянки, на якій ведеться будівництво.

Таким чином рішенням по даній справі визнано майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, яке фактично веде на даний час апелянт і яке знаходиться на земельній ділянці, яка передана в оренду апелянту і яку забудовує апелянт.

Вважає, що оскаржуване рішення по справі №752/12101/21 має бути скасоване, оскільки є рішення Голосіївського районного суду м. Києва по справі №752/2502/21, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Крім того, апелянт зазначив, що здійснюючи функції замовника, ТОВ «Віа-Авто» та ТОВ «Секвойя Девелопмент» почали залучати кошти фізичних осіб у будівництво. Залучення коштів фізичних осіб відбувалось шляхом укладання договорів купівлі-продажу майнових прав та попередніх договорів купівлі-продажу. Так, за договором купівлі-продажу майнових прав ТОВ «Віа-Авто» та ТОВ «Секвойя Девелопмент» зобов`язались передати у власність фізичних осіб-покупців майнові права на квартири, а за попередніми договорами купівлі-продажу укласти основні договори купівлі-продажу після прийняття будинків в експлуатацію.

З 2015 року будівництво припинене, об`єкт будівництва визнано самочинним за ознакою відсутності дозвільних документів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року у справі №757/8872/15-к накладений арешт на земельну ділянку з забороною розпорядження.

Відтак, зобов`язання перед інвесторами, кошти яких залучені у будівництво, не виконані.

Для захисту своїх інтересів, з метою законної добудови житлового комплексу «Мозаїка», інвестори будівництва об`єктів на орендованій земельній ділянці об`єднались у громадську організацію «Об`єднання інвесторів «ЖК Мозаїка» та відповідно Договору купівлі-продажу від 19 січня 2017 року, викупили у ТОВ « РСБ КОМПАНІ» 100 відсотків статутного капіталу і корпоративні права на ТОВ «ІБК «Дніпробуд». Єдиним Учасником ТОВ «ІБК «Дніпробуд» є ГО «Об`єднання інвесторів «ЖК Мозаїка».

В подальшому, за клопотанням саме громадської організації ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 січня 2019 року з земельної ділянки знятий арешт і дозволено отримання вихідних умов на будівництво, розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, отримання її в користування з метою завершення будівництва, проектування і отримання дозвільної документації на завершення будівництва, фактичне завершення будівництва.

Зняття арешту надало змогу поновити за ТОВ «ІБК «Дніпробуд», 100% власником корпоративних прав якого стали інвестори, право користування земельною ділянкою, уклавши з Київською міською радою договір про поновлення договору Оренди землі.

Відтак, ТОВ «ІБК «Дніпробуд», кінцевими вигодонабувачами від діяльності якого стали інвестори, юридично поновив за собою право отримати і виконувати функції замовника по завершенню будівництва.

Отже фактично у позивача ОСОБА_1 відсутні законні підстави для визнання права власності на самочинне будівництво.

Київський апеляційний суд ухвалою від 03 червня 2025 відкрив провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Дніпробуд» поданою представником - адвокатом Крикуновим Олександром Володимировичем на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІА-АВТО» про визнання майнових прав, надав учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 липня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Дніпробуд» - адвокат Крикунов Олександр Володимирович доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Зокрема, судові повістки-повідомлення про виклик у судове засідання учасники справи та їх представники отримали в електронному кабінеті 16 липня 2025 року, що підтверджено Звітами про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

Заслухавши думку учасника справи, який прибув у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів, оскаржуване рішення означеним вище вимогам не відповідає, виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вважав доведеним, що позивачка повністю виконала свої зобов`язання щодо оплати вартості квартири, що знаходиться в межах об`єкту новоствореного нерухомого майна, а саме житлового будинку, будівництво якого станом на теперішній час не завершено, а будинок не прийнятий до експлуатації, відповідно остання має майнові права на оформлення у власність зазначеної вище квартири після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію житлового будинку, у якому знаходиться ця квартира.

Колегія суддів не може повною мірою погодитися з таким висновком суду першої інстанції з нижченаведених мотивів.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року таке право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Для того, щоб доступ до суду був ефективним особа повинна мати чітку практичну можливість подання скарги, а тлумачення законодавства не повинно бути надто суворим, не порушувати саму сутність права.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Правилами статті 18 ЦПК України передбачено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ця стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

В даному випадку ТОВ «ІБК «Дніпробуд» як особа, яка не була учасником справи в суді першої інстанції, повинно обґрунтувати яке право, інтерес, обов`язок порушує, на його думку, рішення суду першої інстанції, тобто довести право на апеляційне оскарження такого рішення.

За вказаних обставин, визначальним моментом є з`ясування того, яким чином ухвалене судове рішення впливає на права, інтереси осіб, які не брали участі у справі, але вважають порушеними свої права та інтереси.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Таку правову позицію щодо застосування правил частини 1 статті 352 ЦПК містить постанова Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі №200/6831/18.

Звертаючись з апеляційною скаргою ТОВ «ІБК «Дніпробуд» посилалося на те, що 19 липня 2012 року між ТОВ «ІБК «Дніпробуд» та ТОВ «Віа-Авто» був укладений договір про часткову участь у будівництві №02-19/07-12, предметом якого є будівництво житлових будинків з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 45, площею 0,9794 га, розташованої в АДРЕСА_2 , орендарем якої є ТОВ «ІБК «Дніпробуд».

Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору про часткову участь у будівництві ТОВ «ІБК «Дніпробуд» передає ТОВ «Віа-Авто» за актом приймання-передачі будівельний майданчик та всі належні їм функції замовника, за винятком права продажу майнових прав третім особам (фізичним/юридичним) на частину об`єкту, що належить ТОВ «ІБК «Дніпробуд», визначену у пункту 6.2 статті 6 договору, та права обтяження ТОВ «ІБК «Дніпробуд» будь-якими зобов`язаннями перед третіми особами, а ТОВ «Віа-Авто» здійснює всі необхідні дії для будівництва об`єкту, продажу прав на частини об`єкту, що належить ТОВ «Віа-Авто» відповідно до пункту 6.2 статті 6 договору третім особам (фізичним/юридичним), оформлення за сторонами та/або третіми особами прав власності на частини об`єкту відповідно до умов цього договору та законодавства, а також право здійснювати всі інші дії, які є необхідними для досягнення мети за цим договором.

Враховуючи умови вказаного договору, а також обставини, наведені апелянтом, зокрема щодо усунення ТОВ «Віа-Авто» від виконання функцій замовника будівництва житлового будинку об`єднання інвесторів «ЖК Мозаїка» з метою добудови житлового будинку, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року, яким позов ОСОБА_1 задоволено, впливає на права та обов`язки ТОВ «ІБК «Дніпробуд», як замовника будівництва житлового будинку.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий суд не перевірив та не з`ясував хто є замовником будівництва житлового будинку, майнові права на квартиру в якому належать ОСОБА_1 та не залучив до участі у справі апелянта.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято без додержання норм матеріального і процесуального права, а його висновки ґрунтуються на припущеннях.

В той же час, відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

За висновками Верховного Суду щодо застосування п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в постановах від 10 червня 2020 року у справі №366/2099/17, від 08 квітня 2020 року у справі №910/16868/19, від 27 листопада 2019 року у справі №303/4229/16-ц, від 27 листопада 2019 року у справі №235/4711/15-ц, від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18, від 19 листопада 2019 року у справі №640/5563/19, від 09 жовтня 2019 року у справі №285/3912/18, закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе лише за умови, що позов за результатами розгляду якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто, збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Враховуючи, що у справі №752/2501/21 предметом позовних вимог було визнання за ОСОБА_1 права власності на об`єкти незавершеного будівництва - квартири АДРЕСА_1 , а у справі №752/12101/21 ОСОБА_1 просила визнати за нею майнове право на оформлення у власність однокімнатної квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні підстави вважати, що у цих справах мав місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У зв`язку з відмінністю предмету позову у вказаних справах провадження у справі, яка переглядається не може бути закрито з підстав пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з чим апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Дніпробуд» подану представником - адвокатом Крикуновим Олександром Володимировичем - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІА-АВТО» про визнання майнових прав відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова