УХВАЛА

23 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 711/9254/24

провадження № 61-11835ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що він 11 травня 1993 року засновував Фермерське господарство «Ольвія» та був директором господарства. Наразі він є не директором ФГ «Ольвія», а є засновником. 27 лютого 2021 року, ОСОБА_2 звернувся до Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції Черкаської області із заявою наступного змісту: «В період часу з 01:00 год до 01:20 год 27 лютого 2021 року невстановлена особа умисно шляхом підпалу кабіни пошкодили автомобіль МАЗ 53212 державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходиться у подвір?ї домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 ».

У провадженні Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000221 від 27 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 194 (умисне знищення або пошкодження майна) КК України, яке було зареєстровано на підставі заяви ОСОБА_2 від 27 лютого 2021 року.

Процесуальне керівництво у рамках кримінального провадження № 0000221 від 27 лютого 2021 року здійснювали прокурори Звенигородської окружної прокуратури.

05 березня 2021 року ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д. І. у справі № 694/394/21 в рамках кримінального провадження № 0000221 від 27 лютого 2021 року клопотання слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції Мачульської А. М., про проведення обшуку задоволено частково. Надано дозвіл на проведення обшуку будинку, господарських споруд, прибудов різного типу, підвальних приміщень, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою виявлення та фіксації відомостей обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукування паливо-мастильних матеріалів, які могли бути використані для підпалу, засобів та знаряддя вчинення підпалу.

17 березня 2021 року по кримінальному провадженню № 0000221 від 27 лютого 2021 року під час санкціоновоного обшуку (ухвала слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 березня 2021 року у справі № 694/394/21) y його домоволодінні по АДРЕСА_2 виявлено мисливську рушницю та предмети ззовні схожі на патрони в кількості 70 шт. таким чином

Під час обшуку за місцем його проживання не знайдено жодного паливо-мастильного матеріалу, який міг бути використаний під час підпалу, засобів та знаряддя вчинення підпалу.

Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000293 від 18 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 (незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами) КК України.

19 березня 2021 року прокурором Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області Бондарчук Н. В. прийнято постанову про виділення із кримінального провадження № 0000293 від 18 березня 2021 року матеріалів по факту виявлення та вилучення під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , мисливської рушниці та предметів ззовні схожих на патрони в кількості 70 шт.

25 жовтня 2021 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України - а саме, незаконне зберігання, придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

21 січня 2022 року, прокурором Звенигородської окружної прокуратури Шмельовим О. О., затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті КК України у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000293 від 18 березня 2021 року.

25 травня 2024 року, вироком Шполянського районного суду Черкаської області у справі № 710/47/22, який набрав законної сили 20 червня 2024 року, ОСОБА_1 , визнано невинуватим у пред?явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, та виправдано його за цим обвинуваченням з підстав, що не доведено вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначене, період перебування під слідством та судом має бути обрахований з моменту затвердження йому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тобто з 25 жовтня 2021 року до 20 червня 2024 року (дата набрання законної сили вироку Шполянського районного суду Черкаської області у справі № 710/47/22).

Період перебування його під слідством та судом становить 2 роки 7 місяці та 20 днів, тобто з 25 жовтня 2021 року до 20 червня 2024 року.

Зазначає, що протягом вказаного періоду він змушений був здійснювати свій захист через свого захисника/захисників, витрачаючи на це час, що вимагало від нього додаткових зусиль необхідних для організації життя. Сам факт знаходження під кримінальним переслідуванням мав для нього стресові наслідки, оскільки позивач був змушений захищатись від пред?явленого обвинувачення, що призводило до цілком природних хвилювань, які негативно вплинули на звичний уклад його життя, тобто зумовили моральні страждання і переживання.

Внаслідок безпідставного перебування під слідством та судом йому заподіяно психічного впливу, що призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, тому дії органів досудового розслідування та прокуратури нанесли йому моральну шкоду.

Втрата життєвого часу є фактично невиправною, а тому сама ця довготривала життєва фрустрація об?єктивно свідчить про глибокі душевні страждання позивача.

Позивач вважав, що до відшкодування на його користь підлягає мінімальна гарантована моральна шкода в розмірі 253 333,00 грн, що виходить із розрахунку 31 місяць перебування під слідством і судом х 8000 = 248 000 + 5 333 за 20 днів червня 2024 року.

Крім гарантованої компенсації, яка передбачена чинним законодавством України, позивач вважав, що переніс тяжкий душевний та емоційний стрес у зв?язку із кримінальним переслідуванням, а тому вважав, що додатковою грошовою компенсацією від держави буде грошова сума 50 000 грн.

Просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 303 333,00 грн та витрати на правничу допомогу адвоката.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 253 333,00 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2025 року стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, у сумі 21 000,00 грн.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Різника Ю. С. на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2025 року залишено без задоволення. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2025 року залишено без змін.

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, представника ОСОБА_1 - адвоката Різника Ю. С., Головного управління Національної поліції в Черкаській області залишено без задоволення. Додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2025 року залишено без змін.

У вересні 2025 року до Верховного Суду звернулася Державна казначейська служба України з касаційною скаргою на додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у справі складає 303 333,00 грн, яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 х 250 = 757 000,00 грн).

Враховуючи зазначене вище, додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2025 року та постанова Черкаського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Посилання заявника на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков
Р. А. Лідовець
Д. Д. Луспеник