З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"24" вересня 2025 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Заярного А.М.,
з участю секретаря судових засідань Мухи Р.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
УСТАНОВИВ:
Позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила змінити спосіб стягуваних аліментів з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми - 2000 грн щомісячно, на 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Стислий виклад позиції позивача.
14.09.2026 між сторонами укладено шлюбу, який рішенням суду 07.11.2022 було розірвано. У шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області у справі №130/1244/22 від 12.09.2022 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.06.2022 до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наразі син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Матеріальний стан одержувача аліментів, з часу винесення рішення про стягнення аліментів, змінився, оскільки син подорослішав, почав відвідувати навчальний заклад та потребує додаткових коштів для утримання та забезпечення належного рівня життя, що в свою чергу дає позивачу право на перегляд розміру стягуваних аліментів, а відповідно до вимог чинного законодавства одержувач аліментів має право на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів.

У зв`язку з економічною кризо, нині через вторгнення військ російської федерації на територію України та початку повномасштабної війни, відбувається постійне здороження життя населення, що є загальновідомим фактом та не потребує додаткового доказування, через що зросли ціни на продукти харчування, товари для дітей, комунальні послуги, тому витрати позивача на утримання сина також зросли, оскільки син як мінімум, повинен мати належний одяг, шкільне канцелярське приладдя, гарне харчування, предмети гігієни, обігріте та належне житло та бути забезпечений можливістю відвідувати гуртки для розвитку власної особистості та своїх талантів.

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач відзив на позов не подавав.

Процесуальні дії, заяви та клопотання.

17.01.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін 20.03.2025.

07.03.2025 відповідач подав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням його на військовій службі у лавах ЗСУ. Додав довідку командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2025 №802, згідно якої ОСОБА_1 перебуває на військові службі за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 з 22.11.2022.

20.03.2025 розгляд справи було відкладено за клопотання відповідача на 12.05.2025.

23.04.2025 відповідач подав заяву про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

12.05.2025 ухвалою суду у задоволенні заяви відповідача про зупинення розгляду справи відмовлено, а розгляд справи відкладено на 24.06.2025.

24.06.2025 позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує.

24.06.2025 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 24.09.2025. Надано можливість відповідачу надати суду докази, для вирішення питання про зупинення розгляду справи на підставі передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

24.09.2025 сторони в судове засідання не з`явилися. Востаннє, обоє були повідомлені про розгляд справи за номером телефону, вказаний у їхніх заявах, що підтверджується телефонограмою (а.с.69).

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність позивача.

Відповідно частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, за умов існування усіх підставі, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач заперечень проти заочного розгляду справи не надавала, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом.

14.11.2026 між сторонами було укладено шлюб, який 07.11.2022 рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області розірвано (а.с.7, 8).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (а.с.9).

Як вбачається із копії паспорту громадянина України відповідача, витягу з реєстру територіальних громад, довідки квартального комітету «Центральний», ОСОБА_3 зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає разом з матір`ю (а.с.5, 10, 14).

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області у справі №130/1244/22 від 12.09.2022 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.06.2022 до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11-12). Рішення суду перебуває на виконанні ДВС (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_5 продавцем, що підтверджується довідкою роботодавця (а.с.15, 16).

Як вбачається з довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2025 №802, відповідач ОСОБА_1 перебуває на військові службі за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 з 22.11.2022 (а.с.52).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Мотиви суду. Норми права застосовані судом.

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень.

Тобто розмір аліментів, який стягується з відповідача на корить позивача на утримання сина в розмірі 2000 грн щомісячно за рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.09.2022, не відповідає мінімальному рекомендованому розміру, встановленому статтею 182 СК України, з врахуванням спроможності відповідача сплачувати аліменти.

Відповідно до ч.3 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом статті 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд приймає до уваги те, що саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі).

Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.

Зважуючи надані сторонами докази, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підвищать рівень забезпеченості дитини, без шкоди відповідачу, а тому позовні вимоги щодо зміни способу стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Розподіл судових витрат між сторонами.

З урахуванням задоволення позову відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Також підлягаєь стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн (а.с.19-23). При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд звернув увагу на таке. У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Змінити спосіб стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присуджених за рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.09.2022 по цивільній справі №130/1244/22, з твердої грошової суми - 2000 грн щомісячно, на 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.09.2022 (справа 130/1244/22) припинити та повернути до суду, після завершення його виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ),

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ