Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/3973/23
Провадження № 2/572/33/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - МОРОЗ Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу №572/3973/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 , як такого, що побудований під час шлюбу, здійснивши розподіл вказаного будинковолодіння в натурі, відповідно до висновку експертизи, окрім цього, вирішивши питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що сторони по справі з 29 червня 2016 року перебували між собою у шлюбі, який розірвано рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2022 року.

Під час шлюбу подружжям побудований садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Оскільки вказаний вище будинок побудований під час шлюбу він має правовий статус спільної сумісної власності подружжя.

Однак, право позивача на 1/2 частину спірного житлового будинку відповідачкою заперечується, що і стало підставою для звернення позивача із цим позовом до суду.

Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у відповідності до вимог п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України.

Відповідач заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не заявила, у строк, визначений ст.278 ЦПК України відзив у справі не подала.

Одночасно із позовною заявою позивачем до суду подано клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи з метою визначення дійсної вартості житлового будинку по АДРЕСА_1 , а також визначення технічної можливості поділу цього будинковолодіння із варіантами такого розподілу.

Вказане клопотання задоволено ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2024 року.

Інших клопотань не надходило.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з урахуванням позиції сторін, суд дійшов до наступного.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу нерухомого майна, придбаного під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбу.

Вказані правовідносини регулюються нормами СК та ЦК України.

Відповідно до змісту позовної заяви сторони по справі перебували у шлюбі.

Вказані обставини доводяться дослідженою судом копією рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2022 року, із якого вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували між собою у шлюбі, зареєстрованому 29 червня 2016 року Сарненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області ЗМУМЮ, актовий запис №124.

Отже, судом достовірно встановлено, що сторони по справі перебували між собою у шлюбу з 29 червня 2016 року по 06 грудня 2022 року.

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 червня 2018 року за №128833976 - за ОСОБА_4 на праві приватної власності зареєстровано житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254, загальною площею 49,9 кв.м., розташований за адресою : АДРЕСА_1 (підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з відкриттям розділу).

Крім цього, надана суду позивачем копія Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №59928580 від 26 травня 216 року, доводить, що ОСОБА_5 отримала у власність земельну ділянку площею 0,2312 га. (кадастровий номер :01:002:0152, розташовану по АДРЕСА_1 саме для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), виконання будівельних робіт на якій, згідно із віповідним повідомленням №94 від 02 квітня 2018 року на адресу УДАБІ у Рівненській області, будівництво розпочато саме у 2018 році на підставі будівельного паспорту №12/6-55 від 22 березня 2018 року.

Із копії технічного паспорту на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 29 травня 2018 року, встановлено, що за вказано вище адресою розташоване будинковолодіння, що складається із житлового будинку 2018 року забудови, загальною площею 49,9 м» та господарських будівель.

З огляду на досліджені докази, судом достовірно встановлено, що вказане у позові будинковолодіння було набуто подружжям (збудовано) саме під час перебування у шлюбі.

Однак, право власності на набутий об`єкт нерухомості зареєстровано на праві приватної власності за відповідачем.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна норма міститься у Сімейному кодексі України. Частиною 1 статті 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, при чому частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Таким чином, суд вважає, що вказаний позивачем у позові житловий будинок, дійсно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набутий під час перебування сторонами по справі у зареєстрованому шлюбі, а доказів того, що це майно було набуто виключно за особисті кошти відповідача, останньою суду не надано.

Під час розгляду даної справи судом не встановлено обставин, за яких спірне майно належало б одному із подружжя, відповідно до ст.57 СК України, а тому вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи наведені вище норми закону, є обгрунтованою вимога позивача про визнання за ним права власності на 50% житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Одночасно позивачем заявлено вимогу щодо поділу спірного майна в натурі між сторонами по справі, відповідно від варіантів, запропонованих експертом.

Відповідно до висновку експерта №241129/1-ФМ від 21 січня 2015 року судової будівельно-технічної експертизи технічної можливості поділу садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 немає.

Отже, вказана вимога не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Оскільки суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат сплаченого судового збору на загальну суму 2173 грн. 60 коп., в межах задоволених вимог, які підтверджуються документально квитанціями №50 та №51 від 20 вересня 2023 року.

На підставі наведеного, ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК України, ст.ст.70, 71 СК України, ст.ст.15, 16, 355, 368 ЦК України, керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителя АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання права власності на частину нерухомого майна, поділ майна у натурі задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 (загальною площею 49,9 м2, житловою площею 18,4 м2).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2173 грн. 60 коп. понесених судових витрат.

Заходи забезпечення позову у виді арешту на об`єкт нерухомого майна, належного ОСОБА_4 : житловий будинок АДРЕСА_1 , застосовані ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2024 року скасувати.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: