УХВАЛА

23 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 472/1098/24

провадження № 61-11440ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 нарішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 березня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 червня 2025 року в справі за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»(далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд стягнути з відповідача на його користьзаборгованість за кредитними договорамина загальну суму107470, 80 грн, з яких: заборгованість за договором про надання фінансових послуг від 23 березня 2021 року № 706 в сумі59198, 83 грн, з яких: сума заборгованостіза основною сумою боргу- 5 900, 00 грн, сума заборгованостіза відсотками- 53 298, 83 грн; заборгованість за договором про наданняфінансових послугвід 23 березня 2021 року № 942 в сумі31104, 47 грн, з яких: сума заборгованостіза основною сумою боргу- 3 100, 00 грн, сума заборгованостіза відсотками- 28 004, 47 грн; заборгованість за договором позикивід 28 квітня 2021 року № -69421 в сумі17167, 50 грн, з яких: сума заборгованостіза основною сумою боргу- 2 500, 00 грн, сума заборгованості за відсотками - 14 667, 50 грн.

РішеннямВеселинівського районного суду Миколаївської області від 10 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 24 червня 2025 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитними договорами на загальну суму в розмірі 72 329, 00 грн, яка складається із заборгованості за договором про надання фінансових послуг від 23 березня 2021 року № 706 в сумі 45 170, 40 грн, з яких: сума заборгованості за основним боргом - 5 900, 00 грн; сума заборгованості за відсотками - 39 270, 40 грн; із заборгованості за договором про надання фінансових послуг від 23 березня 2021 року № 942 в сумі 23 733, 60 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу -3 100, 00 грн, сума заборгованості за відсотками - 20 633, 60 грн; із заборгованості за договором позики від 28 квітня 2021 року № -69421 в сумі 3 425, 00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу -2 500, 00 грн, сума заборгованості за відсотками - 925, 00 грн. Також стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу в сумі 7 000, 00 грн.

Компенсовано ТОВ «Коллект Центр» за рахунок держави сплачений ним судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 2 037, 88 грн.

05 вересня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Івахов В. В. через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу нарішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 березня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 червня 2025 року у вказаній справі.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

Ціна позову в цій справі становить 107 470, 80 грн, що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п'ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028, 00 грн * 250 = 757 000, 00 грн).

У касаційній скарзі представник заявника зазначає, що справа має для ОСОБА_1 виняткове значення (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), оскільки заявник є особою з інвалідністю ІІ групи, онкохворою, не має інших джерел доходу окрім пенсії, сума 79 239, 00 грн є для неї непомірною, ураховуючи 7 000, 00 грн необґрунтованих виплат на правову допомогу.

Оцінка судом «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Аналіз наведених у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваними судовими рішеннями не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останньої внаслідок прийняття таких судових рішень.

Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржувані судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

У зв'язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання представника заявника про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 березня 2025 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 червня 2025 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко