Справа № 357/7416/25
Провадження № 2/357/3759/25
01 вересня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя Сомок О.А.,
секретар судового засідання Кича М.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Військова частина НОМЕР_1 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить суд стягнути з відповідача на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання аліменти в розмірі всіх видів грошового забезпечення щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчаннячи до досягнення нею, ОСОБА_1 , двадцятитрьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 09.10.2006 року її батько сплачував аліменти на її утримання у розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13.09.2006 року і до досягнення нею повноліття. Позивач до закінчення школи проживала разом з мамою у м. Жашків, у вересні 2021 вступила до Білоцерківського медичного фахового коледжу, який закінчила у червні 2024 року. У вересні цього ж року вступила на 2 курс Білоцерківського Національного аграрного Університету і продовжує там навчання на денній формі навчання. Зазначає, що батько ОСОБА_2 аліменти на її утримання сплачував дуже не регулярної на момент її повноліття сума заборгованості з виплати аліментів була в розмірі 170207.49 грн. На момент мобілізації батька ОСОБА_2 до ЗСУ у травні 2024 року в Жашківському районному суді розглядалася справа про притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України за ухиленні від сплати аліментів. Військова частина виплатила суму заборгованості по аліментах від її батька вже після його зникнення. 18.07.24 року прийшло повідомлення про те, що ОСОБА_2 зник безвісти 11.07.2024 року, про що внесені дані в реєстр осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Батько ОСОБА_2 більше не був одружений, інших дітей не має, на момент мобілізації проживав зі своєю матір`ю. Позивачу на звернення про виплату грошового забезпечення батька командир військової частини НОМЕР_1 дав відмову, мотивуючи тим, що вона з ним не проживала. Зважаючи, що батько ОСОБА_2 хоча і є безвісти зниклим, однак такий статус не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема не позбавляє його обов`язку утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Сума збереженого грошового забезпечення її батька складає 120 тис. грн. 3 серпня 2024 і до лютого 2025 цю суму отримувала бабуся, після змін, внесених до Порядку про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або безвісти зниклих, ця сума з 01.02.2025 року встановлена в 50% розмірі і складає 60 тис. грн., решта 50% залишається в військовій частині на його особовому рахунку. Мати позивача на даний час не працює, з меншою сестрою знаходиться за кордоном в Чехії.
Ухвалою суду від 23 травня 2025 року відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
27 серпня 2025 року в судове засідання позивач не з`явилась. Про дату та час судового розгляду повідомлена належним чином. 25.07.2025 через канцелярію суду від неї надійшла заява, у якій вона позовні вимоги підтримала та просила суд розгляд справи проводити без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Відповідач у встановлений строк не надав відзив на позовну заяву.
Згідно з довідкою ф. 20 АТ «УКРПОШТА» судова кореспонденція не вручена адресату та повернута відправнику з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.
Третя особа - військова частина НОМЕР_1 пояснень до суду не подала, свого представника в судове засідання не направила, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.
Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи та встановлено такі фактичні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є повнолітньою. (а.с. 6).
В справі міститься свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , видане 08.09.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №116, де батьком вказаний ОСОБА_2 , а мати ОСОБА_3 . (а.с. 13)
Батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 14.08.2004 року, актовий запис №77. (а.с. 12) 01.07.2007 шлюб між ними був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 16.07.2007 року, актовий запис №74. (а.с. 14)
Згідно рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 09.10.2006 року по справі №2-304, з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини. (а.с. 15)
Відповідно до копії трудової книжки матері позивача серії НОМЕР_4 , ОСОБА_4 була звільнена 22.08.2024 року за угодою сторін та більше не працевлаштовувалась. (а.с. 16-17)
Згідно довідки №0143 від 25.07.2025, виданої Білоцерківським національним аграрним університетом, ОСОБА_1 навчається на третьому курсі біолого-технологічного факультету Білоцерківського НАУ ІV рівня акредитації (денне відділення) за державним замовленням напрям підготовки: 162 «Біотехнології та біоінженерія». Термін навчання до 30 червня 2027 року. (а.с.57)
Згідно довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.07.2024 року №262, ОСОБА_2 , 10.05.2024 року був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_5 . (а.с. 23)
Наявна виписка від АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів (зарахування аліментів) з 04.11.2024 по 17.03.2025 рік. (а.с. 24-25)
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.198, ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є повнолітньою дочкою ОСОБА_2 , навчається в університеті на денному відділенні, що позбавляє її можливості працевлаштуватись, тому вона потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги від батька.
Як передбачено ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина 4 статті 25 ЦК України).
За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» № 2505-VIII (далі - Закон № 2505-VIII ) набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2505-VIII особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими актами законодавства України.
Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.
Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.
Суд зазначає, що хоча відповідач ОСОБА_2 є безвісти зниклим, однак такий статус не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема не позбавляє його обов`язку утримувати повнолітню дочку ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Окрім того, суд враховує, що на час зникнення безвісти, відповідачу, як військовослужбовцю зберігається виплата грошового забезпечення і позивач, будучи повнолітньою дочкою, не належить до першої черги осіб, які отримують таке грошове забезпечення.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а його позов було задоволено, то суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст.199-200 СК України, ст. ст. 12, 76, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, як на повнолітню дочку, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19.05.2025 року до закінчення навчання, але не довше, як до досягнення нею двадцяти трьох років.
Допустити негайне виконання рішенння суду у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) судового збору.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (стаття 285 ЦПК України), яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Третя особа - Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).
Суддя О. А. Сомок