ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/274/25 Головуючий у 1-й інстанції: Хомик І.І.
Номер провадження: 22-ц/819/913/25 Доповідач: Воронцова Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя- доповідач): Воронцової Л.П.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Склярської І.В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Константинов Олексій Геннадійович, на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 31 березня 2025 року, постановлене у складі судді Хомик І.І., в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (скорочене найменування - ТОВ "ФК "ЄАПБ")звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 в електронній формі через особистий кабінет позичальника укладено кредитний договір № 10141346.

6 липня 2024 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу № 16072024, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" передало (відступило) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло належні ТОВ "МІЛОАН" права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16 липня 2024 року до Договору факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача ОСОБА_1 на суму 57 337 грн 5 коп., із якої: 15 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 40 687 грн 50 коп. - заборгованість за відсотками; 1 650 грн - заборгованість за комісією.

Крім того, 04 грудня 2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 в електронній формі за допомогою ІТС позикодавця, доступ до якого забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток, укладено кредитний договір № 2656245.

19 липня 2023 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу № 19072023, відповідно до якого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" передало (відступило) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийнядло належні ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19 липня 2023 року до Договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача ОСОБА_1 на суму 7 304 грн 12 коп., з яких: 2 029 грн 92 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 5 274 грн 20 коп. - заборгованість за процентами.

Кредитори свої зобов`язання за договорами виконали в повному обсязі, а саме надали відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договорами, однак відповідач не повернув своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитними договорами, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 64 641 грн 62 коп.

Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість:

- за Кредитним договором № 101413467 в розмірі 57 337 грн 5 коп., із якої: із якої: 15 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 40 687 грн 50 коп. - заборгованість за відсотками; 1 650 грн - заборгованість за комісією;

- за Кредитним договором № 2656245 в розмірі 7 304 грн 12 коп., з яких: 2 029 грн 92 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 5 274 грн 20 коп. - заборгованість за процентами, а загалом заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 64 641 грн 62 коп. та понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 31 березня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено; стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості: за Кредитним договором № 101413467 в розмірі 57 337 грн 5 коп., із якої: із якої: 15 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 40 687 грн 50 коп. - заборгованість за відсотками; 1 650 грн - заборгованість за комісією; за Кредитним договором № 2656245 в розмірі 7 304 грн 12 коп., з яких: 2 029 грн 92 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 5 274 грн 20 коп. - заборгованість за процентами, а загалом заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 64 641 грн 62 коп. та 3028,00 грн витрат, понесених на оплату судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки кредитодавці свої зобов`язання за договорами виконали в повному обсязі, а відповідач не надавав своєчасно кредиторам грошові кошти для погашення заборгованості, що підтверджено наявними у справі доказами, відтак вважав заявлені пизивачем вимоги обгрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Константинов О.Г., подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 31 березня 2025 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня року справа розподілена колегії суддів Херсонського апеляційного суду у складі головуючого (суддя-доповідач) Воронцової Л.П., судді: Кутурланова О.В., Склярська І.В.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18 липня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення суду, в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

В установлений ухвалою суду строк ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Константинов О.Г., усунув недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 25 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження.

16 вересня 2025 року цивільна справа надійшла до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 17 вересня 2025 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і заперечення інших учасників справи

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції невірно визначено розмір заборгованості за кредитним договором № 101413467 від 09 грудня 2021 року, оскільки відсотки нараховано поза межами строку дії кредитного договору, доказів того, що відповідач ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту матеріали справи не містять, крім того, позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією є безпідставними та суперечать положенням Закону України Про захист прав споживачів. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 2606245 від 04 грудня 2021 року зазначив, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження зарахування відповідачу коштів на виконання умов кредитного договору, у зв`язку з чим розмір заборгованості відповідача не доведений належними засобами доказування.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

09 грудня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 101413467 (індивідуальна частина), відповідно до якого сума кредиту (загальний розмір) складає: 15 000 грн (п. 1.2), строк кредиту становить 29 днів з 09 грудня 2021 року (п. 1.3), термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 07 січня 2022 року (п. 1.4.), комісія за надання кредиту: 1 650 грн, яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1), проценти за користування кредитом: 5 437 грн 50 коп., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного задишку кредиту на кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2), стандартна процентна ставка становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6); кредитні кошти кредиту надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1).

16 липня 2024 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого ТОВ "МІЛОАН" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "МІЛОАН" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 16 липня 2024 року до Договору факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 57 337 грн 50 коп., із яких: 15 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 40 687 грн 50 коп. - сума заборгованість за відсотками; 1 650 грн - заборгованість за комісією.

Крім того, 04 грудня 2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2656245, відповідно до якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором; тип кредиту кредит; сума кредиту складає: 4 800 грн, строк кредиту 360 днів; дата повернення кредиту визначена в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору; стандартна процента ставка становить 1,99% в день, знижена процентна ставка становить 0,8 % в день; сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих банківських) днів з моменту укладення цього договору, у випадку, якщо товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п. 1.3 договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів (п. 2.2.).

19 липня 2023 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу № 19072023, відповідно до якого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" передало (відступило) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло належні ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19 липня 2023 року до Договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача ОСОБА_1 на суму 7 304 грн 12 коп., з яких: 2 029 грн 92 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 5 274 грн 20 коп. - заборгованість за процентами.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 2656245 від 04 грудня 2023 року, виданого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" станом на 19 липня 2023 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 7 304 грн 12 коп., з яких: 2 029 грн 92 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 5 274 грн 20 коп. - заборгованість за процентами.

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Відповідно до частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із статтею 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов?язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) викладено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №645/5557/16-ц).

Щодо заборгованості за договором про споживчий кредит № 101413467 від 09 грудня 2021 року

Встановлено, що 09 грудня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 101413467 (індивідуальна частина), відповідно до якого сума кредиту (загальний розмір) складає: 15 000 грн (п. 1.2), строк кредиту становить 29 днів з 09 грудня 2021 року (п. 1.3), термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 07 січня 2022 року (п. 1.4.). Вказаний кредитний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи та підписано відповідачем з використанням електронного підпису.

Таким чином, позивачем підтверджено належними та допустимими доказами укладення 09 грудня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 101413467 в електронній формі, що відповідачем не заперечується.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість, зокрема, за кредитним договором № 101413467 від 09 грудня 2021 року в сумі 57 337 грн 50 коп., із яких: 15 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 40 687 грн 50 коп. - сума заборгованість за відсотками; 1 650 грн - заборгованість за комісією.

Відповідач ОСОБА_1 визнав факт неналежного виконання умов договору в частині несплати основної суми боргу (тіла кредиту) у розмірі 15 000 грн, та відсотків за користування кредитом у розмірі 5 437 грн 50 коп., нарахованих в межах строку дії кредитного договору, що не підлягає доказуванню в силу вимог частини 1 статті 82 ЦПК України.

Так, відповідно до умов договору про споживчий кредит № 101413467 (індивідуальна частина) від 09 грудня 2021 року, сума кредиту (загальний розмір) складає: 15 000 грн (п. 1.2), строк кредиту становить 29 днів з 09 грудня 2021 року (п. 1.3), термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 07 січня 2022 року (п. 1.4.), комісія за надання кредиту: 1 650 грн, яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1), проценти за користування кредитом: 5 437 грн 50 коп., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного задишку кредиту на кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2)

Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього договору. Виходячи з умов договору, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. За умовами п. 7.1 договору строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п. 1.4 договору (07 січня 2022 року).

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами скаржника, які ґрунтуються на правових позиціях, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), щодо того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

При цьому, позивач не звернув уваги, що неповернення кредиту у визначений договором строк, в даному випадку після спливу 29 днів кредитування, свідчить не про продовження строку договору, а про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань.

Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 викладено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач не заявляв вимоги про стягнення грошових сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, проценти за користування кредитними коштами, після спливу 29 днів кредитування стягнуті судом першої інстанції з відповідача безпідставно, а отже у зазначеній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, враховуючи, що додані позивачем до позовної заяви документи не містять доказів пролонгації кредитного договору, яка здійснюється за угодою сторін, тобто внаслідок звернення позичальника про пролонгацію договору, а строк договору є його суттєвою умовою, зміна якого має відбуватися за згодою сторін у спосіб, в який було укладено кредитний договір, відсутні підстави для нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, визначеного договором.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" підлягають стягненню відсотки за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом у розмірі 5 437 грн 50 коп. (15 000 грн х 29 днів х 1,25 %,), що передбачено п. 1.5.2 Договору та перевірено апеляційним судом.

Щодо стягнення із відповідача ОСОБА_1 заборгованості за комісією у розмірі 1 650 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.5.1 договору про споживчий кредит № 101413467 від 09 грудня 2021 року комісія за надання кредиту становить 1 650 грн, яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово.

Оскільки відповідно до умов договору про споживчий кредит № 101413467 від 09 грудня 2021 року ТОВ "МІЛОАН" надало позичальнику кредит на споживчі цілі, то особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до сатини 5 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно зі статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною третьою зазначеної статті (в редакції на час укладення кредитного договору) передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що зміст п. 1.5.1 договору про споживчий кредит № 101413467 від 09 грудня 2021 року про оплату комісії за надання кредиту суперечить положенням статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" і є нікчемним з моменту укладення договору, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 комісії у розмірі 1 650 грн, яка нараховується за ставкою 11 % від суми кредиту одноразово, задоволенню не підлягає.

Щодо заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2656245 від 04 грудня 2021 року

Встановлено, що 04 грудня 2021 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2656245, відповідно до якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором; тип кредиту кредит; сума кредиту складає: 4 800 грн, строк кредиту 360 днів; дата повернення кредиту визначені в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору; стандартна процента ставка становить 1,99% в день, знижена процентна ставка становить 0,8 % в день; сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих банківських) днів з моменту укладення цього договору, у випадку, якщо товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п. 1.3 договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів (п. 2.2.).

Звертаючись до суду з даним позовом, Банк просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором № 2656245 від 04 грудня 2023 року у розмірі 7 304 грн 12 коп., з яких: 2 029 грн 92 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 5 274 грн 20 коп. - заборгованість за процентами.

На підтвердження вказаної заборгованості позивачем надано копію кредитного договору № 2656245 від 04 грудня 2023 року, Договір факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року, укладений між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "ЄАПБ", Реєстр боржників від 19 липня 2023 року до Договору факторингу та розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 19 липня 2023 року.

Заперечуючи щодо наявності заборгованості, відповідач посилається, зокрема, на недоведеність факту перерахування грошових коштів на виконання умов цього договору.

Так, відповідно до п. 2.1.-2.4 цього договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), заначений в п.1.3 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1. Договору.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів перерахування відповідачу суми кредиту.

У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.

У постанові від 09 серпня 2023 року у справі № 266/4900/21 Верховний Суд зазначив, що "по своїй суті розрахунок заборгованості не є доказом (зокрема письмовим) у розумінні статей 76, 95 ЦПК України, а є результатом вчинення арифметичних дій стороною, тоді як саме виписки за рахунками позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, тобто слугувати підтвердженням правильності проведених стороною в такому розрахунку арифметичних дій".

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року в справі №355/558/18 виснувано, що виписка про рух коштів по рахунку свідчить про фактичне отримання кредитних коштів та наявність заборгованості за тілом кредиту. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 161/5267/20.

У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надання лише розрахунку заборгованості відповідача станом на момент укладення Договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року, без надання повного пакету документів унеможливлює встановлення наявності заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем.

Такими доказами, на думку апеляційного суду, могли б бути платіжна інструкція про перерахування грошових коштів на рахунок позичальника та банківська виписка з рахунку відповідача. Однак, жодного з вказаних доказів позивач не надав.

Колегія суддів зазначає, що виписка з рахунку має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5, відповідно якого до таких первинних документів віднесені, зокрема виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок, повідомлення банків, касові й банківські документи.

При цьому надані позивачем Договір факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року, укладений між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "ЄАПБ", Реєстр боржників від 19 липня 2023 року до Договору факторингу та розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 19 липня 2023 року, не мають жодного правового значення, оскільки вказані документи носять похідний характер й не є належними доказами на підтвердження наявності та розміру заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Враховуючи недоведення наявності та розміру заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором перед первісним кредитором ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", апеляційний суд вважає, що, як наслідок, позивачем не доведено й наявність заборгованості відповідача перед новим кредитором ТОВ "ФК "ЄАПБ".

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо не доведення позивачем наявності заборгованості за кредитним договором № 2656245 від 04 грудня 2023 року є обґрунтованими.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині слід змінити, зменшити загальну суму заборгованості, стягнутої із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" із 64 641 грн 62 коп. до 20 437 грн 50 коп., а саме за Кредитним договором № 101413467 зменшити розмір заборгованості за відсотками із 40 687 грн 50 коп. до 5 437 грн 50 коп.; у частині стягнення комісії рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1 650 грн - відмовити, в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000 грн рішення суду залишити без змін; в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором № 2656245 в розмірі 7 304 грн 12 коп., з яких: 2 029 грн 92 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 5 274 грн 20 коп. - заборгованість за процентами, скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Наведена невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права відповідно до вимог пунктів 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в частині визначення розміру заборгованості відповідача.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом про стягнення із відповідача кредитної заборгованості у розмірі 64 641 грн 62 коп., за подання позовної заяви було сплачено судовий збір в розмір 3028 грн, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 20 437 грн 50 коп., тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 957 грн 45 коп. (31,62 % задоволених позовних вимог), і відповідно зменшити стягнуту судом суму судового збору.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на його користь слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633 грн 60 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Константинов Олексій Геннадійович, задовольнити .

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 31 березня 2025 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" кредитної заборгованості у частині стягнення відсотків за Кредитним договором № 101413467 та загальної суми заборгованості змінити.

Зменшити розмір загальної суми заборгованості, стягнутої із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" із 64 641 грн 62 коп. до 20 437 грн 50 коп., а саме: за Кредитним договором № 101413467 зменшити розмір заборгованості за відсотками із 40 687 грн 50 коп. до 5 437 грн 50 коп..

Це ж рішення у частині стягнення комісії за Кредитним договором № 101413467 та заборгованості за Кредитним договором № 2656245 скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1 650 грн, стягнення заборгованості за Кредитним договором № 2656245 в розмірі 7 304 грн 12 коп. відмовити.

В решті ( стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15 000 грн) рішення суду залишити без змін.

Зменшити розмір стягнутого із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судового збору за подання позовної заяви з 3028 грн до 957 грн 45 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги - в розмірі 3 633 грн 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: О.В. Кутурланова

І.В. Склярська