ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7935/25 Справа № 183/2230/21 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря судового засідання Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №183/2230/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Публічне акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», ОСОБА_3 , про визнання іпотекодержателем, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» - адвоката Міньковської Анастасії Володимирівни на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року та на додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Сороки О.В., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Він Фінанс» в особі директора Лукаша О.А. звернулось до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ПАТ «КБ «НАДРА», ОСОБА_3 , про визнання іпотекодержателем.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс») було укладено Договір №GK3N216867 про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрований в реєстрі за №624.

Також зазначає, що після укладення договору №GK3N216867 між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», позивачем було встановлено, що 01 лютого 2008 року між ВАТ «КБ «НАДРА» (найменування змінено на ПАТ «КБ «НАДРА») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №761976/ФЛ, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 701 120,48 доларів США, в порядку та на умовах визначених Кредитним договором, в строк до 12 січня 2032 року.

Вказує, що 01 лютого 2008 року, в якості забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором, між сторонами укладено Договір іпотеки №761976, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталаною О.А. та зареєстрований в реєстрі за №357, відповідно до умов якого в іпотеку ПАТ «КБ «НАДРА» було передано нерухоме майно, а саме садовий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 1170 кв.м., що знаходиться АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:303:0023.

Зазначає, що 13 червня 2013 року рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська у справі №2-3266/11, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2014 року, позовні вимоги ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним Договором №761976 від 01 лютого 2008 року в сумі 1 254 315,22 доларів США (що згідно НБУ становить 10 021 978,61 грн.) яка складається з: суми основного боргу в розмірі 697 167,30 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 358 504, 96 доларів США, пені в розмірі 128 530,48 доларів США, штрафу в розмірі 70 112,48 доларів США та судові витрати в сумі 1 952,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «НАДРА» про визнання кредитного договору недійсним - відмовлено.

Також зазначає, що 25 листопада 2015 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №183/7082/15 ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності, та закрите кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №000028 за яким ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що 01 лютого 2008 року останній уклав з ПАТ «КБ «НАДРА» кредитний договір №761976/ФЛ, призначенням якого виступили грошові кошти у розмірі 701 120,48 доларів США для придбання нерухомого майна: садового будинку з будівлями та спорудами (загальною площею 424,90кв. м.), розташованого на земельній ділянці площею 170 кв. м. (кадастровий № -01-303-0023), за адресою: АДРЕСА_1 .

Для забезпечення зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, ОСОБА_1 уклав із вказаним банком договір іпотеки № 761976 від 01 лютого 2008 року, предметом якого є вищевказане майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується договорами купівлі-продажу № 347 та № 352 від 01 лютого 2008 року та відповідно до умов вказаного договору іпотеки, зазначене нерухоме майно передано ОСОБА_1 для володіння і користування, відповідно до його функціонального призначення та технічних можливостей, і на яке 01 лютого 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанною О.А. накладена заборона на відчуження вищевказаного нерухомого майна.

Звертає увагу, , що згідно п. 3.1.11 договору іпотеки №761976 від 01 лютого 2008 року до виконання зобов`язань у повному обсязі, ОСОБА_1 не має права без згоди іпотекодержателя, тобто ВАТ «КБ «НАДРА», розпоряджатися будь-яким чином предметом іпотеки, в цілому або окремим майном, що входить до його складу, а саме: відчужувати у будь-який спосіб, знищувати, передавати у володіння і користування третім особам, а також укладати відносно предмету іпотеки або його частини будь-які інші угоди без згоди Іпотекодержателя.

Зазначає, що у серпні 2012 року ОСОБА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відчуження заставленого майна, яке йому було ввірене, отримав в Садівничому товаристві «Висотник-2» довідку № 12 від 08 серпня 2012 року, на підставі якої в Піщанській сільській раді Новомосковського району Дніпропетровської області отримав довідку за вихідним № 1688 від 08 серпня 2012 року щодо зміни номеру будинку з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3 , з метою його подальшого відчуження, на підставі яких в подальшому була змінена адреса вказаного нерухомого майна, яке знаходилось у заставі, згідно договору іпотеки №761976 від 01 лютого 2008 року.

Також зазначає, що 28 серпня 2012 року ОСОБА_1 у денний час, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відчуження заставленого майна, яке йому було ввірено, знаходячись у садовому будинку, діючи з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій, порушуючи умови кредитного договору №761976/ФЛ від 01 лютого 2008 року та договору іпотеки 761976 від 01 лютого 2008 року, уклав з ОСОБА_5 , якому нічого не було відомо про існування вказаних договорів та про злочинні дії ОСОБА_1 , у простій письмовій формі договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_5 за 500 000 гривень придбав у ОСОБА_1 наступне нерухоме майно: садовий будинок з будівлями та спорудами, загальна площа (кв.м.): 424,9, розташований на земельній ділянці площею 1170 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки ОСОБА_1 незаконно було змінено номер будинку з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_5 і тим самим було змінено адресу вказаного нерухомого майна, яке згідно кредитного договору №761976/ФЛ від 01 лютого 2008 року та договору іпотеки № 761976 від 01 лютого 2008 року знаходилось у заставі.

03 грудня 2012 року ОСОБА_5 звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу, укладеного 28 серпня 2012 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 дійсним та таким, що не підлягає наступному нотаріальному оформленню та визнання за ОСОБА_5 права власності на наступне нерухоме майно: садовий будинок з будівлями та спорудами, загальна площа (кв.м.): 424,9, розташований на земельній ділянці площею 1170 кв. м, (кадастровий № -01-303-0023) за адресою: АДРЕСА_4 , а 07 грудня 2012 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська по цивільній справі №403/14925/12 винесено рішення щодо задоволення в повному обсязі позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1 .

Вважає, що ОСОБА_1 , діючи умисно, здійснив незаконні дії щодо відчуження заставленого майна, яке було йому ввірено, на користь третьої особи.

Крім цього, за заявою ОСОБА_1 була підготовлена технічна документація щодо поділу земельної ділянки площею 0,1170 га. (кадастровий № -01-303-0023) на дві ділянки.

Вказує, що 05 серпня 2013 року та 07 серпня 2013 року, на підставі підробленого рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2012 року, Реєстраційною службою Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на нерухоме майно.

Наполягає, що об`єкт нерухомого майна, садовий будинок з будівлями та спорудами, загальна площа (кв.м.): 424,9, а також земельна ділянка площею 1170 кв. м, (кадастровий №-01-303-0023) за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: садовий будинок з будівлями та спорудами, загальна площа (кв.м.): 424,9, розташований за адресою: АДРЕСА_4 ; земельна ділянка площею 0,0200 га, кадастровий номер :04:004:0624, за адресою: АДРЕСА_4 ; земельна ділянка площею 0,0970 га, кадастровий номер :04:004:0625 за адресою: АДРЕСА_4 , є одним і тим же об`єктом нерухомого майна, характеристики якого змінено внаслідок умисних злочинних дій Іпотекадавця ОСОБА_1 .

Вказує, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта стало відомо, що власником спірного нерухомого майна, а саме садового будинку та двох земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_6 за адресою АДРЕСА_4 , є ОСОБА_2 , яка фактично являється особою, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, внаслідок чого остання набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

У зв`язку з чим просить визнати ТОВ «Він Фінанс» іпотекодержателем нерухомого майна, а саме: садового будинку, розташованого по АДРЕСА_6 , загальною площею 424,9 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32); земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_6 ; площа (га): 0,02; адреса: АДРЕСА_4 Кадастровий номер: :04:004:0624 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32); земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_6 ; площа (га): 0,097, адреса: АДРЕСА_4 Кадастровий номер: :04:004:0625 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Він Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_3 , про визнання іпотекодержателем - відмовлено.

Окрім цього, додатковим рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Стенюкової Л.М. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ТОВ «Він Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_3 , про визнання іпотекодержателем -задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Він Фінанс» на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 15 000 гривень, а також судовий збір за подачу заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 536 гривень 80 копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду представник позивача ТОВ «Він Фінанс» - адвокат Міньковська А.В. подала до Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає, що воно ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, судом не повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції неправильно встановив, що відповідач ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірного майна.

Зазначає, що суд поверхнево дослідив наявні в матеріалах справи докази та дав їм неналежну оцінку.

Також зазначає, що позивачем було подано до суду клопотання про долучення доказів в якому детально описано процес набуття відповідачем спірного майна та обставини, які достеменно та безумовно могли бути відомі відповідачу в процесі набуття такого майна, а отже висновок суду, що позивач не доводив недобросовістності набуття відповідачем ОСОБА_2 спірного майна, спростовується зазначеним.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не надав оцінку обставинам та аргументам позивача, не дослідив можливість вільного отримання ОСОБА_2 даних відомостей та той факт, що відповідач, попри будь-які сумніви, могла знати про те, що особа, яка відчужувала майно на її користь не мала права його відчужувати.

У зв`язку з чим просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року та додаткове рішення (як похідне від основного) Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Він Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_3 , про визнання іпотекодержателем у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Стенюкова Л.М. скориставшись своїм правом подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги ТОВ «Він Фінанс» безпідставними.

Зазначає, що наведені у апеляційній скарзі позивача доводи та аргументи про те, що суд першої інстанції не дослідив можливість вільного отримання ОСОБА_2 відомостей про судові ухвали щодо спірного майна та той факт, що вона могла знати про те, що особа, яка відчужувала майно на її користь не мала права його відчужувати є безпідставними та не узгоджуються із нормативним регулюванням спірних правовідносин та суперечить правовим висновкам Верховного суду.

Вважає, що ОСОБА_2 є добросовістним набувачем майна за нотаріально посвідченим договорами за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на це нерухоме майно або їх обтяжень, арештів, іпотеки, тощо.

Вказує, що апелянтом не заперечується той факт, що при укладенні 29 квітня 2020 року між ПАТ «КБ Надра» то ТОВ ФК «Довіра та гарантія» договору про відступлення права вимоги, останньому не були передані оригінали документів - кредитний договір та договір іпотеки, що свідчить про те, що перехід права вимоги до боржника не відбувся.

Зауважує, що на час укладення договорів купівлі-продажу від 10 квітня 2020 року було запроваджено Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, відомості з якого презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тож добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, що можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей.

У зв`язку з чим, просила апеляційну скаргу ТОВ «Він Фінанс» залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Представник ТОВ «Він Фінанс» - адвокат Міньковська А.В. подала до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що слід врахувати, що відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно.

Вважає, що необхідним є врахування висновків Верховного Суду, викладені у постанові від 17 березня 2021 року у справі №922/634/19, в якій Верховний Суд зазначив, що набувач майна (покупець) повинен проявити добросовісну та розумну обачність і «дослідити історію вибуття майна у попередніх власників - учасників товариства хоча б за останні три роки, що є стандартною діловою практикою», зокрема, дізнатися про результати розгляду судових справ щодо долі спірного майна.

Також зазначає, що не заслуговують на увагу посилання представника ОСОБА_2 на те, що в ЄДРСР неможливо здійснити пошук за кадастровим номером, а при пошуку за номерами :04:004:0624 та :04:004:0625 відсутні судові рішення. При введенні кадастрових номерів в графі «пошук за контекстом» безперешкодно знаходить судові справи, пов`язані із даними земельними ділянками, в тому числі і кримінальні провадження, в яких детально описано шахрайські дії з незаконно вивільнення майна з-під іпотеки та подальшого відчуження без відома банку.

Більш того, у разі сортування «за релевантністю», яке застосовується за замовчуванням, першими знаходить саме кримінальні провадження щодо спірного майна (Інформацію з ЄДРСР за пошуком по кадастровим номерам додаємо).

Наголошує, що такі відомості є загальнодоступними та могли бути безперешкодно отримані ОСОБА_2 до укладення договору купівлі-продажу.

Звертає увагу суду на особливу цінність придбаного майна, що безумовно вимагає від покупця прояву добросовісної та розумної обачності.

Вважає, що все вищезазначене вказує на підозрілість угоди з відчуження майна, про що ОСОБА_2 беззаперечно мала можливість знати.

Закономірним є те, що після отримання такої інформації, у набувача особливо цінного майна мають виникнути сумніви щодо правомірності відчуження такого майна.

Вважає, що ОСОБА_2 могла отримати з відкритих джерел, оскільки така інформація є загальнодоступною, враховуючи той факт, що така інформація вказує на підозрілість такого правочину та на відсутність права продавця на відчуження спірного будинку із земельними ділянками, відповідач не вжив усіх розумних заходів, не виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна, в тому числі не отримав від банку інформацію про відсутність у продавця права на відчуження майна. Таким чином, відповідач безумовно міг та повинен був знати про набуття ним особливо цінного майна в особи, яка не мала права його відчужувати.

Також зазначає, що оскільки основне рішення підлягає скасуванню, додаткове рішення втрачає силу, про що зазначила Велика палата ВС у постанові від 05 липня 2023 року у справі №904/8884/21. Крім того позивачем в суді першої інстанції було подано заперечення, в якому детально викладено підстави для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, які не були прийняті до уваги судом першої інстанції.

У зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Стенюкова Л.М. та представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Опара Г.В. в судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечували проти доводів апеляційної скарги на судові рішення, просили їх відхилити, рішення та додаткове рішення суду залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву та відповіді на відзив, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 29.04.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір №GK3N216867 про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., зареєстрований в реєстрі за №624.

01.02.2008 року між ВАТ «КБ «НАДРА» (найменування змінено на ПАТ «КБ «НАДРА») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №761976/ФЛ, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 701 120,48 доларів США, в порядку та на умовах визначених Кредитним договором, в строк до 12.01.2032р.

01.02.2008 року, в якості забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором, між сторонами укладено Договір іпотеки №761976, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталаною О.А. та зареєстрований в реєстрі за №357, відповідно до умов якого в іпотеку ПАТ «КБ «НАДРА» було передано нерухоме майно, а саме садовий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 1170 кв.м., кадастровий номер :01:303:0023, що знаходиться за вказаною вище адресою.

13.06.2013 року рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська у справі №2-3266/11, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2014 року, позовні вимоги ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним Договором №761976 від 01 лютого 2008 року в сумі 1254315,22 доларів США (що згідно НБУ становить 10 021 978,61 грн.) яка складається з: суми основного боргу в розмірі 697 167,30 доларів США, заборгованості за відсотками в розмірі 358 504,96 доларів США, пені в розмірі 128 530,48 доларів США, штрафу в розмірі 70 112,48 доларів США та судові витрати в сумі 1 952,00 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «НАДРА» про визнання кредитного договору недійсним, - відмовлено.

25.11.2015 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №183/7082/15 ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності, та закрите кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000028.

ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що 01 лютого 2008 року останній уклав з ПАТ «КБ «НАДРА» кредитний договір № 761976/ФЛ, призначенням якого виступили грошові кошти у розмірі 701 120,48 доларів США для придбання нерухомого майна: садового будинку з будівлями та спорудами (загальною площею 424,90кв. м.), розташованого на земельній ділянці площею 170 кв. м. (кадастровий № -01-303-0023), за адресою: АДРЕСА_1 . Для забезпечення зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, ОСОБА_1 уклав із вказаним банком договір іпотеки № 761976 від 01.02.2008 року, предметом якого є вищевказане майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується договорами купівлі-продажу №347 та №352 від 01.02.2008 року та відповідно до умов вказаного договору іпотеки, зазначене нерухоме майно передано ОСОБА_1 для володіння і користування, відповідно до його функціонального призначення та технічних можливостей, і на яке 01.02.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Безталанною О.А. накладена заборона на відчуження вищевказаного нерухомого майна.

Згідно п.3.1.11 договору іпотеки №761976 від 01.02.2008 року до виконання зобов`язань у повному обсязі, ОСОБА_1 не має права без згоди іпотекодержателя, тобто «КБ «НАДРА», розпоряджатися будь-яким чином предметом іпотеки, в цілому або окремим майном, що входить до його складу, а саме: відчужувати у будь-який спосіб, знищувати, передавати у володіння і користування третім особам, а також укладати відносно предмету іпотеки або його частини будь-які інші угоди без згоди Іпотекодержателя.

В серпні 2012 року ОСОБА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відчуження заставленого майна, яке йому було ввірене, отримав в Садівничому товаристві «Висотник-2» довідку № 12 від 08.08.2012 року, на підставі якої в Піщанській сільській раді Новомосковського району Дніпропетровської області отримав довідку за вихідним №1688 від 08.08.2012 року щодо зміни номеру будинку з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3 , з метою його подальшого відчуження, на підставі яких в подальшому була змінена адреса вказаного нерухомого майна, яке знаходилось у заставі, згідно договору іпотеки № 761976 від 01.02.2008 року.

Після чого, 28 серпня 2012 року ОСОБА_1 у денний час, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відчуження заставленого майна, яке йому було ввірено, знаходячись у садовому будинку, діючи з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій, порушуючи умови кредитного договору №761976/ФЛ від 01.02.2008 року та договору іпотеки 761976 від 01.02.2008 року, уклав з ОСОБА_5 , якому нічого не було відомо про існування вказаних договорів та про злочинні дії ОСОБА_1 , у простій письмовій формі договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_5 за 500 000 гривень придбав у ОСОБА_1 наступне нерухоме майно: садовий будинок з будівлями та спорудами, загальна площа (кв.м.): 424,9, розташований на земельній ділянці площею 1170 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки ОСОБА_1 незаконно було змінено номер будинку з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_5 і тим самим було змінено адресу вказаного нерухомого майна, яке згідно кредитного договору №761976/ФЛ від 01.02.2008 року та договору іпотеки №761976 від 01.02.2008 року знаходилось у заставі.

03 грудня 2012 року ОСОБА_5 звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу, укладеного 28.08.2012 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 дійсним та таким, що не підлягає наступному нотаріальному оформленню та визнання за ОСОБА_5 права власності на наступне нерухоме майно: садовий будинок з будівлями та спорудами, загальна площа (кв.м.): 424,9, розташований на земельній ділянці площею 1170 кв.м., (кадастровий №-01-303-0023) за адресою: АДРЕСА_4 , а 07.12.2012 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська по цивільній справі №403/14925/12 винесено рішення щодо задоволення в повному обсязі позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1 .

Таким чином ОСОБА_1 , діючи умисно, здійснив незаконні дії щодо відчуження заставленого майна, яке було йому ввірено, на користь третьої особи.

Крім цього, за заявою ОСОБА_1 була підготовлена технічна документація щодо поділу земельної ділянки площею 0,1170 га. (кадастровий № -01-303-0023) на дві ділянки.

05.08.2013 року та 07.08.2013 року, на підставі підробленого рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.12.2012р., Реєстраційною службою Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на нерухоме майно.

Закриття кримінального провадження відбулось з нереабілітуючих підстав, ухвала суду оскаржена не була і набрала законної сили. Дані обставини не заперечуються сторонами, як те, що об`єкти нерухомого майна: садовий будинок з будівлями та спорудами, а також земельна ділянка площею 1170 кв. м, (кадастровий №-01-303-0023) за адресою: АДРЕСА_1 (як зазначено в договорі іпотеки), є тим самим нерухомим майном що і садовий будинок з будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_4 ; та земельні ділянки: - площею 0,0200 га, кадастровий номер :04:004:0624, по АДРЕСА_3 ; - площею 0,0970 га, кадастровий номер :04:004:0625, по АДРЕСА_3 , є одними і тими об`єктами нерухомого майна, що були предметом іпотеки, і характеристики яких змінено внаслідок дій відповідача ОСОБА_1 .

Крім того за договорами купівлі-продажу від 10.04.2020 року №№1290, 1291, 1292, посвідченими приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., відповідач ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_6 спірне майно і стала його власником, про що здійснено відповідний запис.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №247142481 від 05.03.2021 (стор.4-22), яка долучена до позову, за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 26.08.2014 року спірне майно перебувало у власності ОСОБА_7

21.07.2014 року Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» подано до суду позов до ОСОБА_5 про звернення стягнення на заставне майно, який ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2015 року у справі №183/4837/14 залишено без розгляду через повторну неявку представника позивача без поважних причин в судові засідання.

26.04.2016 року Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» подано до суду заяву, заінтересована особа: ОСОБА_7 про встановлення фактів, що має юридичне значення. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року у справі №761/16284/16-ц, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 08 серпня 2019 року, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2016 року скасовано, заяву залишено без розгляду. Залишаючи заяву ПАТ «КБ «Надра» без розгляду, апеляційний суд виходив із того, що між ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_7 та іншими не зазначеними у справі особами існує спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 , купуючи 10.04.2020 року у ОСОБА_6 садовий будинок АДРЕСА_3 (т.3, а.с.87, 88), а також земельні ділянки: - загальною площею 0,0970 га, кадастровий номер :04:004:0625 (т.4, а.с.1, 2), - загальною площею 0,0200 га, кадастровий номер :04:004:0625 (т.4, а.с.104, 105), що розташовані за тією ж адресою, укладала письмові договір, посвідчуючи їх у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. і на момент укладання данного договору відомості щодо іпотеки, де іпотекодавцем був би ПАТ «КБ «Надра» чи позивач, у відповідних реєстрах були відсутні.

Тобто відповідач ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірного майна, що унеможливлює задоволення вимоги позивача про визнання його іпотекодержателем нерухомого майна. Позивачем в суді, з наданням належних та допустимих доказів, іншого не доведено.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Основним доводом апеляційної скарги позивача є те, що він не згоден з висновком суду щодо добросовісності набувача спірного майна, яке фактично є предметом договору іпотеки, відповідача ОСОБА_2 , оскільки вважає, що остання мала можливість проявити добросовісну та розумної обачність укладаючи договір купівлі-продажу достатньо коштовної нерухомості.

Інші фактичні обставини справи, щодо зміни боржником ОСОБА_1 , з метою ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором, адреси нерухомого майна та поділу земельної ділянки на два окремих об`єкти, яке є предметом договору іпотеки №761976 від 01.02.2008 року, шляхом подальшого його відчуження сторонами не оспорюються.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Забезпечення виконання зобов`язання іпотекою гарантує право кредитора одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, зокрема в позасудовому порядку, переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

У разі визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна та внесення відповідного запису до Державного реєстру іпотек, іпотекодержатель, відповідно до положень статті 23 Закону України «Про іпотеку», набуває право пред`являти вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки до особи, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки та яка набула статусу іпотекодавця.

Судом першої інстанції враховано дані норми Закону, а також встановлені фактичні обставини справи, та застосовано висновки які містяться зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №908/976/19 (провадження №12-10гс21).

В дані й постанові Велика Палата виснувала: «Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинне бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. В ситуаціях, коли йдеться про позбавлення права власності добросовісного набувача через помилку державного органу, Європейський суд з прав людини послідовно стверджує, що «легалізація передачі права власності на квартиру шляхом процедури реєстрації, спеціально спрямованої на надання додаткової безпеки власнику титулу, відноситься до виключної компетенції держави. Оскільки численні регуляторні державні органи дозволили перехід права власності, то потреба виправити їх минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються» (рішення від 5 листопада 2002 року у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», заява №36548/97, п.58; рішення від 13 грудня 2007 року у справі «Гаші проти Хорватії», заява №32457/05, п.40; рішення від 11 червня 2009 року у справі «Трго проти Хорватії», заява №35298/04, п.67; заява №63508/11, п. 67).

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №610/1030/18 зазначено, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Відповідно до пункту 7.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі №922/2416/17, за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Такий висновок ВП ВС повною мірою узгоджується із самою метою запровадження державної реєстрації речових прав. У протилежному випадку функціонування державних реєстрів взагалі втрачає жодний сенс.

Слід також зазначити, що при розгляді справ даної категорії слід враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати чинність чи припинення іпотеки.

За встановленими обставинами останній власник спірного майна - відповідач ОСОБА_2 , купуючи 10.04.2020 року у ОСОБА_6 садовий будинок АДРЕСА_3 , а також земельні ділянки: - загальною площею 0,0970 га, кадастровий номер :04:004:0625, - загальною площею 0,0200 га, кадастровий номер :04:004:0625, що розташовані за тією ж адресою, договори купівлі-продажу укладала і посвідчувала у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В.

На момент укладання даних договорів відомості щодо іпотеки, де іпотекодавцем був ПАТ «КБ «Надра» або позивач ТОВ «Він Фінанс», у відповідних реєстрах були відсутні.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи позивача щодо можливості відповідачем ОСОБА_2 здійснити перевірку наявності у відповідних Реєстрах записів щодо обтяження нерухомого майна, яке вона придбає і наявність у розширеному витягу даних про іпотеку, ґрунтується на припущеннях. Даних про те, що при укладенні нотаріальних договорів купівлі-продажу, нотаріусом надано покупцю всю інформацію щодо майна (наявність заборон на відчуження, арештів, іпотек та інших обтяжень), яке вона придбає, та недобросовісності дій продавця - суду не надано.

За обставинами справи вбачається, що за період з моменту укладення договору іпотеки до звернення позивача до суду з даним позовом, спірне майно змінило п`ять власників, останнім з яких стала відповідач ОСОБА_2 .

Крім того слід зазначити, що при відсутності доказів недобросовісності відповідача, останній не повинен нести індивідуальний та надмірний тягар, тобто відповідальність за невиконання іншою особою прийнятих на себе зобов`язань, забезпечених заставою, тим більше, що відповідач, як останній власник майна, не укладав з банківською установою відповідних договорів та не перебував із останньою в жодних правовідносинах.

Таким чином, в суді позивачем не доведено факту недобросовісності відповідача при придбанні спірного нерухомого майна, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до незгоди з обґрунтованими висновками суду першої інстанції, стосовно встановлених обставин справи та стосуються переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги на додаткове рішення обґрунтовані тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні основного позову, додатковим рішенням здійснив розподіл судових витрат, та частково задовольнив заяву відповідача про стягнення витрат на правову допомогу, однак у разі скасування рішення додаткове рішення втрачає силу.

Оскільки основне рішення судом апеляційної інстанції не скасовується, а інших доводів щодо додаткового рішення апеляційна скарга не містить, то підстав для його скасування немає.

Таким чином, порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстав для їх скасування немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням прийнятого рішення підстав для перерозподілу судових витрат не має.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» - адвоката Міньковської Анастасії Володимирівни - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року та додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року у цивільній справі №183/2230/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Публічне акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», ОСОБА_3 , про визнання іпотекодержателем - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 24.09.2025р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв