Справа № 369/3482/23
Провадження № 2/369/552/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Козак І.А.,

при секретарі Кавун Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області про встановлення факту належності документу (заповіту),

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Дмитрівської об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області про встановлення факту належності документу (заповіту), яким просить встановити належність їй заповіту ОСОБА_2 , посвідченого від 16 грудня 2009 року секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кашхчян Л.М. за реєстровим № 131.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач посилається на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка за свого життя склала заповіт, посвідчений Кашхчян Л.М., секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 16 грудня 2009 року за реєстровим № 131, яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 було відмовлено, з огляду на те, що в заповіті спадкодавиці, посвідченому 16 грудня 2009 року, виявлено невідповідність у визначені родинних відносин між спадкодавицею та спадкоємицею, а саме в заповіті вказано, що заповідач ОСОБА_2 залишила заповіт своїм племінникам: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однак ані ОСОБА_1 , ні ОСОБА_3 не є її племінниками відповідно до вимог законодавства України.

Відтак, виправлення орфографічних або технічних помилок у заповіті можливо лише шляхом звернення спадкоємця за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Враховуючи вищевикладене, просила позовну заяву задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Волчку А.Я.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 14 березня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження і розпочато підготовче провадження.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 25 квітня 2024 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н. О., щодо повторного автоматичного розподілу справи № 2373 від 05.12.2024 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 06.12.2024 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано до провадження судді Козак І.А.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І.А. від 03 січня 2025 року цивільну справу прийнято та призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява з проханням розгляд справи проводити за їх відсутності, підтримали заявлені вимоги, з підстав зазначених в позовній заяві та просили суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши подані докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та які мають юридичне значення для вирішення справи по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 2 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення фактів, яка в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

З викладеного змісту позовної заяви вбачається спір про право, тому розгляд даної справи здійснюється в порядку загального позовного провадження.

Згідно зі ч. 3 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24 травня 2022 року, актовий запис про смерть № 216.

Спадкоємцями після померлої ОСОБА_2 за заповітом, що посвідчений секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кашхчян Л.М. від 16 грудня 2009 року за реєстровим № 131, є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Бажаючи реалізувати своє право щодо спадкування майна, ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. із заявою про прийняття спадщини та про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

З матеріалів справи вбачається, що нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, з огляду на те, що в заповіті спадкодавиці, посвідченому від 16 грудня 2009 року, виявлено невідповідність у визначені родинних відносин між спадкодавицею та спадкоємицею, а саме в заповіті вказано, що заповідач ОСОБА_2 залишила заповіт своїм «племінникам»: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , однак ані ОСОБА_1 , ні ОСОБА_3 не є її племінниками відповідно до вимог законодавства України.

Вказана описка в заповіті стала причиною порушення прав ОСОБА_1 , як спадкоємиці ОСОБА_2 , оскільки унеможливлює здійснення нею належного оформлення спадкових прав.

Чинним законодавством України не передбачено отримувати від заповідача ані копій правовстановлюючих документів, ні документів, які посвідчують осіб на користь яких складається заповіт, досить поширеним залишається явище, коли в заповіті вказуються родинні відносини заповідача та майбутнього спадкоємця. При цьому фактично заповіт може бути видано на користь будь-якої особи, незалежно від того, в яких вони із заповідачем родинних відносинах та чи взагалі такі родинні відносини між ними наявні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не є рідною племінницею ОСОБА_2 , однак є рідною племінницею чоловіка спадкодавиці, ОСОБА_4 .

Шлюбні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Палацом одруження «Жовтневий» м. Київ від 26 квітня 1974 року, актовий запис № 852.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії

НОМЕР_3 , виданим Дмитрівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 13 грудня 2002 року, актовий запис № 51.

Після смерті ОСОБА_4 належне йому майно було успадковане його дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 14 листопада 2003 року державним нотаріусом 5-ої Київської державної нотаріальної контори, реєстраційний номер 4-2635, на частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Також, ОСОБА_2 після смерті свого чоловіка отримала і належні йому грошові кошти, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 14 листопада 2003 року державним нотаріусом 5-ої Київської державної нотаріальної контори, реєстраційний номер 4-2637.

В свою чергу саме ОСОБА_4 був рідним дядьком ОСОБА_1 , оскільки мати ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , була рідною сестрою ОСОБА_4 . Дівоче прізвище матері позивачки було « ОСОБА_2 », що підтверджується посвідкою про народження № НОМЕР_4 , виданою Бюро ЗАГС с. Петрушки Київської області від 28 квітня 1939 року. Разом з тим зміна дівочого прізвища матері позивачки на « ОСОБА_1 » відбулась на підставі укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 , виданим Петрушківським сільським РАЦС Києво-Святошинського району Київської області від 10 вересня 1960 року, актовий запис № 10.

Мати позивача, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 02 вересня 2016 року, актовий запис № 46.

Родинні відносини між позивачем та її матір`ю підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , яке видане Петрушківським сільським РАЦС Києво-Святошинського району Київської області від 28 жовтня 1961 року, актовий запис № 29.

Зміна прізвища позивачки з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , виданим Вознесенським міським відділом РАЦС Миколаївської області від 24 січня 1981 року, актовий запис № 34.

Дітей (рідних чи усиновлених) подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не мало. ОСОБА_2 також не мала ані батьків, бо виховувалась в дитячому будинку, ні рідних братів чи сестер. Єдиною ріднею ОСОБА_2 були родичі її чоловіка. Крім того, спадкодавець і спадкоємець фактично разом проживали за однією адресою та були власниками одного будинку в різних його частинах, що в свою чергу підтверджує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали тісний родинний зв`язок, хоча фактично кровною ріднею один одному не були.

Відтак, матеріалами справи підтверджується родинний зв`язок між позивачкою та її рідним дядьком по материній лінії ОСОБА_4 , який в свою чергу був чоловіком спадкодавиці ОСОБА_2 .

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 був чоловіком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, проте ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданим Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25 квітня 2018 року, актовий запис № 14.

Відтак, на момент відкриття спадщини ОСОБА_2 , єдиним спадкоємцем за заповітом є позивач - ОСОБА_1 ..

Статтею 1266 Цивільного кодексу України визначено, поняття що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Отже, чинним законодавством передбачається спадкування за правом представлення тільки в разі, якщо раніше за спадкодавця помирає його спадкоємець за законом. Натомість дана норма не поширюється на спадкоємців за заповітом, відповідно спадкоємці ОСОБА_3 не мають права на спадкування після смерті ОСОБА_2 .

За таких обставин суд приходить до висновку, що дійсно в заповіті ОСОБА_2 , посвідченому Кашхчян Л.М., секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 16 грудня 2009 року за реєстровим № 131, міститься невідповідність у визначені родинних відносин між спадкодавицею та спадкоємицею, проте, фактично заповіт може бути видано на користь будь-якої особи, незалежно від того, в яких вони із заповідачем родинних відносинах та чи взагалі такі родинні відносини між ними наявні, у зв`язку з чим позивач позбавлена можливості реалізувати своє право, щодо спадкування майна.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Виходячи зі змісту п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, (зі змінами від 25 травня 1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Дмитрівської об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області про встановлення факту належності документу (заповіту) підлягає задоволенню, оскільки факт належності позивачу заповіту ОСОБА_2 , посвідченого секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кашхчян Л.М. від 16 грудня 2009 року за реєстровим № 131, знайшов своє підтвердження у матеріалах справи, іншим шляхом встановлення цього факту неможливе, а його встановлення необхідно позивачу для реалізації права на спадщину.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дмитрівської об`єднаної територіальної громади Бучанського району Київської області про встановлення факту належності документу (заповіту) - задовольнити.

Встановити належність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_8 ) заповіту ОСОБА_2 , посвідченого, секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кашхчян Л.М. від 16 грудня 2009 року за реєстровим № 131.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Козак