Справа № 752/3716/25
Провадження № 2/752/4320/25
У Х В А Л А

Іменем України

14.07.2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чекулаєва С.О.

з участю секретаря - Шевченко В.В.,

розглянувши в приміщенні суду у спрощеному провадженні, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Голосіївського районного суду міста Києва знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

17.02.2025 на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В ході розгляду справи позивачем подано заяву про відмову від позову та закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю з наступних підстав.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з положеннями п.1-3 ч.1 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач стверджує, що після пред`явлення позову спір між сторонами вирішено в позасудовому порядку.

Враховуючи викладене, позивач не підтримує своїх вимог та відмовляється від позову повністю.

За змістом ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦКП України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України передбачено право позивача відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.

Позивачем подано заяву про закриття провадження у справі в зв`язку з відмовою від позову на підставі ч.1 ст.255 ЦПК України.

З огляду на вказане, суд приймає відмову сторони позивача від позову, оскільки така відмова не суперечить вимогам чинного законодавства України та не стосується прав і обов`язків осіб, які не брали участі у справі.

Відмова від позову є правом позивача, яким він розпорядився на власний розсуд. Наслідки відмови від позову позивачу роз`яснені та зрозумілі.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність прийняття відмови від позову, наслідком такого прийняття є закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 206, 255, 256, 259-261, 353-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала, згідно положень частини другої статті 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена заявником до Київського апеляційного суду у строк подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення та підписання суддею, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

.

Суддя С.О. Чекулаєв