ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2448/25 Справа № 216/1408/23 Суддя у 1-й інстанції - ЦИМБАЛІСТЕНКО О. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 216/1408/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М. Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивачі ОСОБА_1

відповідач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року, яке ухвалено суддею Цимбалістенко О.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КПТМ «Криворіжтепломережа» про захист прав споживачів.

Позов мотивований тим, що 30 листопада 2022 року в конверті поштового відправлення № 002 зі штампом КПТМ «Криворіжтепломережа» ним було отримано повідомлення з текстом в якому міститься певна фінансова вимога від Адміністрації КПТМ «Криворіжтепломережа» з погрозою примусового позбавлення ОСОБА_1 майна без зазначення та обґрунтування відповідних правових підстав.

12 грудня 2022 року ОСОБА_1 до КПТМ було направлено заяву з проханням письмово підтвердити чи спростувати приналежність зазначеної лиистівки до КПТМ та в разі підтвердження її автентичності - надати йому повний розрахунок вказаної в листівці суми фінансової претензії із зазначенням обґрунтуванням відповідних правових та фактичних підстав щодо здійснення нарахувань відповідних грошових сум за відповідні календарні періоди часу.

В лютому 2023 року ОСОБА_1 було отримано листа від КПТМ «Криворіжтепломережа» від 13 лютого 2023 року 227/02/06 та доданими фотокопіями листа КПТМ від 22 грудня 2022 року 741/02/06 та відповідного бухгалтерського розрахунку за період 01 лютого 2020 року по 01 жовтня 2022 року по особовому рахунку квартири АДРЕСА_1 , в якому на думку позивача відсутні будь-які правові та фактичні обґрунтування фінансової вимоги КПТМ.

У зв`язку тим, що КПТМ «Криворіжтепломережа» не надало позивачу обґрунтованого розрахунку власної грошової претензії із зазначенням, обґрунтування та підтвердженням правомірності застосування відповідних цін (тарифів), кількості (обсягу) власної продукції - вважає порушеними визначені законом права споживача внаслідок застосування КПТМ по відношенню до ОСОБА_1 нечесної підприємницької практики забороненої приписами ч.1ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів»

На підставі наведеного вище, позивач просив суд визнати нечесною підприємницьку діяльність КПТМ «Криворіжтепломережа» щодо поштового відправлення № 002 з повідомленням із текстом в якому міститься певна фінансова вимога до ОСОБА_1 від адміністрації КПТМ «Криворіжтепломережа» з погрозою примусового позбавлення майна без зазначення та обґрунтування відповідних правових підстав. Визнати нечесною підприємницьку діяльність КПТМ «Криворіжтепломережа» щодо складання наданого ОСОБА_1 листа від 13 лютого 2023 року № 227/02/06 розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період 01 лютого 2020 року по 01 жовтня 2022 року, визнати недійсним правочин КПТМ «Криворіжтепломережа» щодо складання Розрахунку заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_1 за період 01 лютого 2020 року по 01 жовтня 2022 року. Зобов`язати КПТМ «Криворіжтепломережа» надати ОСОБА_1 інформацію щодо розподілу теплової енергії спожитої споживачами багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 за кожний календарний місяць періоду 01 лютого 2020 року по 01 жовтня 2022 року.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 рокув задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, просить колегію суддів скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність порушень прав позивача, як споживача, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється нечесна підприємницька діяльність, яка вводить в оману споживача або є агресивною.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що текст направленої позивачу письмової вимоги містить погрозу з боку КПТМ «Криворіжтепломережа» щодо примусового позбавлення позивача права на майно, що, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», кваліфікується як агресивна підприємницька практика, що відноситься до нечесної підприємницької практики.

Апелянт наполягає на тому, що суд першої інстанції не перевірив наявність відповідного розпорядження НКРЕКП щодо підтвердження усунення КПТМ до 01 жовтня 2020 року виявлених під час здійснення контролю порушень Ліцензійних умов здійснення діяльності у сфері теплопостачання.

Також зазначає, що в наданому КПТМ розрахунку заборгованості відсутні відомості щодо обсягу (кількості) начебто наданої у спірний період теплової енергії в Гкал, що унеможливлює обчислення вартості відповідної продукції КПТМ у спірний період та визначення розміру заявленої фінансової допомоги КПТМ, при цьому суд не врахував, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо обсягу теплової енергії на опалення приміщення позивача, обрахованої відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Крім того судом не враховано відсутності у спірний період договору про надання житлово-комунальних послуг, який є необхідним для доведення факту надання і споживання послуг у відповідних обсягах.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Апелянт ОСОБА_1 , який є позивачем у справі, тобто особою, яка, відповідно до норм ЦПК України, повинна цікавитись перебігом справи та надав суду апеляційної інстанції відповідь на відзив відповідача у справі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, просить розгляд справи відкласти.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, оскільки неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, з наступних підстав.

Як установлено судом та убачається із матеріалів справи, Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого орган місцевого самоврядування особі Криворізької міської ради, створене метою отримання прибутку результаті діяльності виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії, також надання послуг постачання теплової енергії споживачам.

На виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» надає житловокомунальні послуги постачання теплової енергії для потреб опалення позивачу за адресою: АДРЕСА_3 .

Будинок багатоповерховим, опалення до квартири позивача здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що позивач отримував централізоване опалення.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по особовому рахунку, ОСОБА_1 оплату за отримані послуги не проводив, внаслідок чого утворилась заборгованість за період 01 лютого 2020 року по 11 жовтня 2022 року сумі 13913,07 грн.

ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про стан заборгованості та пропозицією її сплатити. Додатково повідомлено, що в разі непогашення, заборгованість буде стягнуто у примусовому порядку.

Звернення позивача від 12 грудня 2022 року було розглянуто КПТМ «Криворіжтепломережа» та направлено відповідь від 22 грудня 2022 року за вих. № 741/02/06. На звернення позивача від 07 лютого 2023 року КПТМ «Криворіжтепломережа» було направлено відповідь від 13 лютого 2023 року за вих. № 227/02/06 додатками, саме копію відповіді від 22 грудня 2022 року, копію розрахунку заборгованості за період 01 лютого 2020 року по 01 жовтня 2022 року.

Згідно відомостей наданих КПТМ «Криворіжтепломережа» вищевказана заборгованість позивачем не була сплачена, тому КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулося до Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області метою захисту свого порушеного права у зв`язку чим, 09 грудня 2022 року було відкрито провадження цивільній справі №216/5748/22 за позовом КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за період 01 лютого 2020 року по 01 жовтня 2022 року сумі 13 913,07 грн.

За період 01 лютого 2020 року по 01 жовтня 2022 року позивачу проводились нарахування відповідно до тарифів.

З 01 січня 2019 року відповідно до Постанови НКРЕКП від 10 грудня 2018 року №1752 «Про встановлення тарифів на послугу централізованого опалення, що надається населенню КПТМ «Криворіжтепломережа», яке виконавцем цієї послуги, тариф для абонентів житлових будинків будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії за 1 Гкал становить 1 701,19 грн/Гкал (з ПДВ); тариф для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії становить 80,04 грн/кв.м2 (з ПДВ).

З 25 жовтня 2021 року згідно Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради від 22 жовтня 2021 року № 530 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу постачання теплової енергії КПТМ «Криворіжтепломережа» урахуванням інтересів Криворізької міської територіальної громади» (згідно «Меморандуму про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води опалювальному періоді 2021/2022 рр.») становить 1 701,19 грн / Гкал (з ПДВ).

З 05 листопада 2021 року договірні відносини між сторонами врегульовані Правилами «Надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року та Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до приписів Закону України «Про природні монополії» відноситься до суб`єктів природної монополії. Як монополіст такої природної монополії, згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», позивач не має права відмовити споживачу теплової енергії забезпеченні його тепловою енергією за наявності можливостей на приєднання споживача до теплової енергії.

Згідно відповіді Головного спеціалісту-юрисконсульта відділу представництва судах Юридичного департаменту НКРЕКП запит ОСОБА_1 від 22 березня 2023 року про надання інформації, щодо виконання КПТМ «Криворіжтепломережа» вимог постанови НКРЕКП від 06 серпня 2019 року «Про накладення штрафу на КПТМ «Криворіжтепломережа» за порушення Ліцензійних умов виробництва, Ліцензійних умов транспортування, Ліцензійних умов постачання теплової енергії та необхідність усунення порушень» розглянуто, та за результатом розгляду зазначеного запиту надано відповідь ОСОБА_1 листом НКРЕКП від 31 березня 2023 року № 3543/14.1.4/7-23.

З вказаного листа слідує, що в результаті розгляду 06 серпня 2019 року на засіданні НКРЕКП, яке проводилось формі відкритого слухання, Актів планової перевірки від 24 липня 2019 року, прийнято постанову НКРЕКП 1657. Відповідно до пункту 2 постанови НКРЕКП 1657 (із змінами) КПТМ «Криворіжтепломережа» було зобов`язано, зокрема, термін до 01 жовтня 2020 року усунути порушення, серед іншого, підпункту 18 пункту 3.2 глави Ліцензійних умов постачання 308 щодо забезпечення обліку реалізованої споживачам теплової енергії ліцензіата використанням відповідних приладів обліку теплової енергії. Вимоги пункту 2 постанови НКРЕКП 1657 (із змінами) КПТМ «Криворіжтепломережа» було виконано.

НКРЕКП, відповідно до вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», передано ліцензійні справи виробництва, транспортування та постачання теплової енергії КПТМ «Криворіжтепломережа» до Дніпропетровської обласної державної адміністрації відповідно до Акта приймання-передачі документів від 20 липня 2021 року.

Звертаючись до суду з позовом про захист прав споживачів, позивач посилався на те, що підприємницька діяльність КПТМ «Криворіжтепломережа» є нечесною, у зв`язку з чим просив визнати нечесною підприємницьку діяльність відповідача щодо поштового відправлення №002 з повідомленням із текстом в якому міститься певна фінансова вимога до ОСОБА_1 від адміністрації КПТМ «Криворіжтепломережа» з погрозою примусового позбавлення майна без зазначення та обґрунтування відповідних правових підстав, щодо складання наданого ОСОБА_1 листа від 13 лютого 2023 року № 227/02/06 розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період 01 лютого 2020 року по 01 жовтня 2022 року, визнати недійсним правочин Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» щодо складання Розрахунку заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_1 за період 01 лютого 2020 року по 01 жовтня 2022 року та просив, у зв`язку з цим, зобов`язати КПТМ «Криворіжтепломережа» інформацію щодо розподілу теплової енергії спожитої споживачами багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 за кожний календарний місяць періоду 01 лютого 2020 року по 01 жовтня 2022 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення його прав, як споживача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.1 п.14 Закону України «Про захист прав споживача» нечесна підприємницька практика це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Як слідує з п.4 ч.2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Підприємницька практика, яка істотно спотворює або може істотно спотворити економічну поведінку лише чітко визначеної (окремої) групи споживачів, особливо вразливих до такої діяльності через їх розумові або фізичні вади, вік чи довірливість, у разі якщо продавець мав об`єктивну можливість передбачити їх поведінку та особливості, має оцінюватися з точки зору середньостатистичного представника такої групи, а також з урахуванням припущення, що, зважаючи на викладені обставини, можливість здійснити свідомий і компетентний вибір відсутня і споживач помиляється при вчиненні правочину щодо обставин, які мають істотне значення. Зазначені умови не стосуються законної рекламної діяльності, у тому числі створення заяв або виразів, які не можуть бути сприйняті буквально.

Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним.

Суб`єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією(стаття 129 Конституції України).

Відповідно до ст.ст. 76, 78, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як свідчать матеріали справи, належних та допустимих доказів здійснення відповідачем нечесної підприємницької діяльності матеріали справи не містять.

За приписами чинного законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституціїі законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного рішення Конституційного Суду України.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем.

При цьому, обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів міститься у статті 16 ЦК України. Особа, права якої порушено може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, визначеним законом або договором. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини або інші способи захисту, що дозволяють відновити порушене право. В контексті завдань цивільного судочинства (стаття 2 ЦПК України), звернення до суду є способом захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому особа (позивач) повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

На підставі наведенного вище суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що в письмова вимога, яка була направлена на адресу позивача ОСОБА_1 за своїм змістом мала лише інформативний характер щодо стану особового рахунку, наявності заборгованості за надані послуги.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору, як відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем, оскільки статтями 67,68,162 Житлового Кодексу України передбачено, що споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги строки передбачені договором або Законом. Відповідно п.18 Постанови КМУ № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг центрального опалення постачання холодної та гарячої води водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим...».

05 листопада 2021 року згідно п. 35 Постанови КМУ № 830 від 21 серпня 2019 року «Про затвердження Правил надання послуги постачання теплової енергії типових договорів про надання послуги постачання теплової енергії» оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором.

Відповідно ч.4 ст.319 ст.322 Цивільного Кодексу України, власність зобов`язує власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, саме по собі складання розрахунку заборгованості та направлення КПТМ «Криворіжтепломережа» вимоги про погашення заборгованості носить у собі інформативний характер.

В данному випадку КПТМ «Криворіжтепломережа» діяло в межах та на виконання своєї статутної мети, здійснюючи постачання централізованого опалення позивачу за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі тарифів для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії, затверджених постановами Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідного періоду, тому вказані дії відповідача не можна визнати нечесною підприємницькою діяльністю в розумінні ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі наведенного вище суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення його прав, як споживача.

Посилання апелянта на те, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність порушень прав позивача, як споживача, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється нечесна підприємницька діяльність, яка вводить в оману споживача або є агресивною колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки оцінка доказів є виключною компетенцією суду.

Також колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що текст наплавленої позивачу письмової вимоги містить погрозу з боку КПТМ «Криворіжтепломережа» щодо примусового позбавлення позивача права на майно, що, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», кваліфікується як агресивна підприємницька практика, що відноситься до нечесної підприємницької практики, оскільки вказані доводи є власним тлумаченням позивачем змісту тексту наплавленої позивачу письмової вимоги.

Посилання апелянта на те, що в наданому КПТМ розрахунку заборгованості відсутні відомості щодо обсягу (кількості) начебто наданої у спірний період теплової енергії в Гкал, що унеможливлює обчислення вартості відповідної продукції КПТМ у спірний період та визначення розміру заявленої фінансової допомоги КПТМ, при цьому суд не врахував, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо обсягу теплової енергії на опалення приміщення позивача, обрахованої відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено порушення його прав, як споживача.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, щосудом не враховано відсутності у спірний період договору про надання житлово-комунальних послуг, який є необхідним для доведення факту надання і споживання послуг у відповідних обсягах, оскільки вказана обставина не є відповідною правовою підставою для задоволення позовних вимог про захист прав споживачів.

У справі, що розглядається, судом першої інстанції надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у апелянта іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судом першої інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання суду апеляційної інстанції до прийняття іншого рішення - на користь апелянта.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду першої інстанції.

Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: