Справа № 604/898/25
Провадження № 2-о/604/44/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року селище Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участі: секретаря судового засідання Крупи А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Підволочиську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Підволочиська територіальна громада в особі Підволочиської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2025 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Драус О.О. звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області із заявою в якій просила суд встановити факт постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заяву обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявниці ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, яку заявниця має намір успадкувати.

На день смерті, заявниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а мати заявниці була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично заявниця постійно проживала з матір`ю , вони разом доглядали за житлом, проводили ремонти та сплачували комунальні послуги, оскільки квартира в якій вони проживали належала їм у рівних частках.

Маючи намір прийняти спадщину, яка залишилась після смерті матері, заявниця звернулася до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу і заявою про прийняття спадщини, але, у прийнятті заяви та видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона не звернулася до нотаріуса упродовж шести місяців з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини і не надала доказів постійного проживання з спадкодавцем на день смерті.

Відтак, вона змушена звернутися до суду з даною заявою про встановлення заявленого нею юридичного факту, що потрібно заявнику для подальшого оформлення спадкових прав.

В судове засідання заявниця та її представник не з`явились, представник заявника адвокат Драус О.О. подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності заявника, вказала що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовільнити.

Представник заінтересованої особи Підволочиської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі представника заінтересованої особи, крім того вказала, що Підволочиська селищна ради не заперечує стосовно поданої заяви.

Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Пеньківці Підволочиського району Тернопільської області. Батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10 травня 1967 року.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 21 грудня 1993 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (1/3) та ОСОБА_2 (1/3). Загальна площа квартири 40,5 кв.м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 20 грудня 1993 року №240.

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 04 вересня 1999 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 одружились 04 вересня 1999 року. Місце реєстрації: Відділ реєстрації актів громадянського стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської обл. України. Після одруження прізвище дружини змінено на ОСОБА_6 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 17 липня 2000 року, татарин ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 14 червня 2018 року, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії довідки №5 від 22 січня 2025 року виданої виконкомом Підволочиської селищної ради, на день смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та шість місяців по тому, разом з нею в квартирі АДРЕСА_4 ніхто не був зареєстрований.

З копії акту встановлення фактичного проживання і догляду від 14 липня 2025 року, складеного депутатом Підволочиської селищної ради, встановлено, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 в присутності сусідів встановлено, що вона дійсно, постійно до часу смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала, вела спільне господарство та доглядала за нею по АДРЕСА_3 .

З копії листа приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Коломійчука О.І. №19/01-16 від 21 березня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак приватним нотаріусом відмовлено заявнику у прийнятті заяви та видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вона не звернулась до нотаріуса упродовж шести місяців з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини і не надала доказів постійного проживання з спадкодавцем на день смерті.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру №80558495 від 21 березня 2025 року, у Спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкові справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 від свого імені здійснювала управління нерухомим майном, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , зокрема від її імені укладено договір найму житла в будинки державного і комунального житлового фонду від 23 жовтня 2002 року, договір про постачання води з комунального водопроводу та прийняття стічних вод до комунальної каналізації від 23 жовтня 2002 року, про що свідчать копії відповідних договорів.

Суд бере до уваги також письмову заяву ОСОБА_10 (яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) від 25 серпня 2025 року подану до суду представником заявника, згідно змісту якої ОСОБА_10 вказала що є сусідкою заявника та стверджує, що ОСОБА_1 постійно проживала разом зі своєю матір`ю за адресою АДРЕСА_3 .

Встановлення фактів спільного проживання заявника зі спадкодавцем, необхідно заявнику для реалізації права на оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Суд не вбачає наявність будь-якого спору про право у даному випадку.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

При цьому, згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та інший вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04 липня 2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку.

Згідно зі п.1 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , в помешканні заявника спільно, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.

Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне заявнику для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_3 .

За таких обставин, суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Підволочиська територіальна громада в особі Підволочиської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.Б. Сташків