РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року

місто Чернігів

Справа №751/10948/24

Провадження №2/751/360/25

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого судді Ченцової С.М.

секретар судового засідання Барбаш М.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача Слєпченко Сергій Анатолійович

представник відповідача, ГУНП України в Чернігівській області Стаценко О.О.

представник відповідача, Чернігівської обласної прокуратури Абдужабарова І.П.

представник відповідача, Державної казначейської служби України Котова Я.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, Державної казначейської служби України, Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

Представник позивача адвокат Слєпченко С.А., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення з державного бюджету України моральної шкоди у розмір 1000000 гривень.

Вимоги обґрунтовує тим, що20.07.2019 року ОСОБА_1 , як працівник поліції, під час виконання службових обов`язків отримав від громадянина ОСОБА_2 тілесні ушкодження. Того ж дня, відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України були внесені до ЄРДР за № 0000142.

Ухвалами слідчого судді від 17.07.2020, 16.01.2021, 23.07.2021, 13.01.2022, 22.03.2023 строк досудового розслідування неодноразово продовжувався.

29.01.2021 кримінальне провадження було закрито, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.Ухвалою слідчого судді Прилуцького районного суду Чернігівської області від 14.09.2022 визнано незаконною та скасовано постанову про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0000142 від 20.07.2019, винесену посадовою особою слідчого відділу Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області.

Зазначає, що слідство триває понад 5 років, однак жодній особі так і не було повідомлено про підозру, особа яка завдала ушкодження почуває себе безкарною, тобто ефективність розслідування викликає значні сумніви.

Позивач звертає увагу, що ним та його представниками неодноразово подавалися скарги на дії працівників поліції, за результатами розгляду суд виносив рішення про визнання незаконною бездіяльність вказаних працівників.

Позивач вказує, що 20.07.2019, під час виконання службових обов`язків, отримав легкі тілесні ушкодження, які йому наніс ОСОБА_2 . Факт отримання тілесних ушкоджень підтверджується судово-медичною експертизою, а факт нанесення їх саме громадянином ОСОБА_2 підтверджується показаннями свідків. Тому, відсутні підстави так довго затягувати слідство.

Зазначає, що вказане кримінальне провадження має важливе значення для позивача, оскільки кримінальним правопорушенням завдано шкоди його честі та гідності, винні особи не покарані, матеріальні витрати на лікування не компенсовані.

Не зважаючи на те, що фактично вже всі докази у справі наявні, показаннями свідків зафіксовано факт побиття конкретною особою, судовою експертизою зафіксовано тяжкість ушкоджень, тобто встановлено всі необхідні елементи для того, щоб завершити кримінальне провадження та направити його до суду, однак орган досудового розслідування за 5 років навіть не повідомив про підозру громадянину ОСОБА_2 . Досудове розслідування з 2021 року фактично загальмоване, всі накладені арештискасовано, тимчасовий доступ до документів завершився. Позивач за цей час повинен переживати не тільки за своє життя, але й за те, щоб орган досудового розслідування якісно виконував покладені на нього функції.

Позивача періодично мучать нічні кошмари, в яких він щоразу постає в ролі жертви, якій наносять тілесні ушкодження, фактично він щоразу переживає одні й ті ж події, що негативно впливає на його психоемоційний стан і як наслідок на життя в цілому.

Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, позивач вважає прийнятним розмір моральної шкоди у сумі 1 000 000 гривень.

31.12.2024 року Прокуратура Чернігівської області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, з підстав необґрунтованості позовнихвимог. (а.с.199-210).

Заперечення обґрунтовані тим, що слідчим відділом Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 від 20.07.2019 за фактом насильства щодо працівника правоохоронного органу ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Допитаний потерпілий ОСОБА_1 показав, що 20.07.2019, близько06 год 40 хв, перебуваючи на чергуванні разом із ОСОБА_3 , на узбіччі дороги в напрямку с. Світличне помітив автомобіль ВАЗ - 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками дорожньо-транспортної пригоди. Біля транспортного засобу перебували дві жінки та чоловік з ознаками алкогольного сп`яніння. На прохання надати посвідчення водія та документи на транспортний засіб для перевірки, ОСОБА_2 почав вести себе агресивно, декілька разів штовхнув його у груди, а потім потягнув за формений одяг. Жінки, які були поряд, також штовхали потерпілого в тулуб. У подальшому одна із жінок вибила з його рук мобільний телефон, а ОСОБА_2 завдав одного удару своєю ногою в обличчя, в область правої височної долі.

Аналогічні показання щодо обставин отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень надав свідок ОСОБА_3 .

Допитані як свідки працівники Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повідомили, що очевидцями події не були, але бачили на обличчі ОСОБА_1 набряк з почервонінням. Від потерпілого вони дізналися, що тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_2 .

У справі допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , із свідком ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 252 від 14.11.2019 у ОСОБА_1 виявлено закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, синця в правій очній ділянці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

У ході огляду місця події вилучено автомобіль марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дві пляшки з-під пива, предмети схожі на сокиру та биту.

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 29.07.2019 на тимчасово вилучене майно накладеноарешт.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Варвинського районного суду від 13.02.2020 арешт на автомобіль скасовано, транспортний засіб передано на відповідальне зберігання ОСОБА_2 .

Формений одяг, добровільно виданий потерпілим, 07.08.2019 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Прилуцького РВП ГУНП в області.

За результатами досудового розслідування кримінального провадження слідчим 29.01.2021 та 16.03.2022 приймалися рішення про закриття кримінального провадження, на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 284 УПК України та п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Дані постанови скасовано 23.02.2021 та 18.11.2022 відповідно. Рішення про зупинення слідства у вказаному кримінальному провадженні не приймались.

Під час досудового розслідування ОСОБА_1 оскаржувалась бездіяльність слідчого та прокурора до суду.

Так, ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 09.12.2021 скаргу потерпілого задоволено, бездіяльність групи слідчих та процесуального прокурора визнано незаконною, відповідних посадових осіб слідчого відділу Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області та процесуального прокурора зобов`язано забезпечити проведення в розумні строки запланованих органом досудового розслідування слідчих дій та за наявності підстав, передбачених ст. 276 КПК України, повідомити про підозру.

Також, адвокатом Слєпченком С.А., в інтересах ОСОБА_1 , оскаржено постанову про закриття кримінального провадження від 16.03.2022 до суду, яку ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 14.09.2022 задоволено.

У ході досудового розслідування докази недопустимими не визнавалися, про підозру жодній особі наразі не повідомлено за відсутності підстав. Збитки у кримінальному провадженні відсутні.

Прокурором дізнавачу надавалися письмові вказівки про проведення слідчих та процесуальних дій 29.11.2019, 01.03.2021,11.06.2021,18.11.2022, 07.03.2023та 04.12.2024.

На адресу керівництва СУ ГУНП в Чернігівській області Чернігівською окружною прокуратурою 24.12.2024 скеровано лист щодо усунення порушень кримінального процесуального законодавства, допущених у вказаному кримінальному провадженні та притягнення винних осіб до відповідальності, який наразі перебуває на розгляді.На даний час досудове розслідування триває.

Здійснюючи процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, прокурори діяли в межах повноважень, відповідно до діючого законодавства.У позові зазначено про недотримання прокурором ч. 2 ст. 113 (поняття процесуальних строків), ст. 28 (розумні строки) КПК України, однак у позові не зазначено у чому полягають такі порушення.

Позивачем ОСОБА_1 не підтверджено наявність у діянні прокуратури складу цивільно-правового порушення, не наданодоказів того, що проведенням досудового розслідування йому заподіяно моральну шкоду.Матеріалами справи не доведено зміну у життєвих та суспільних стосунках позивача.

Також, не зрозуміло з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 1000000 гривень, у тому числі якими саме діями спричинено моральну шкоду, та діями якої саме службової особи спричинено моральну шкоду.

Між ОСОБА_1 та адвокатом Слєпченко С.А. укладено договір від 20.11.2024 про надання правничої допомоги, відповідно до якого між позивачем та адвокатом укладено договір юридичного супроводу, який не має певного строку дії.У п. 3.1 Договору зазначено, що за правничу допомогу, передбачену в п.1.2 замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 30000 гривень за розгляд справи в суді першої інстанції.

Щодо співмірності зазначеного гонорару, з посиланням на Рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затвердженого рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 17.03.2023 № 119, зазначений розмір витрат на правову допомогу у справі є неспівмірним зі складністю справи та значно завищеним. Справа немає значної складності, судова практика в справах цієї категорії є сталою та не потребує додаткового вивчення великої кількості законодавства.

03.01.2025 року Державнаказначейська служба Українаподала до судувідзив на позовнузаяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. (а.с.211-245).

Запереченняобґрунтованітим, ОСОБА_20 пред`являє цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю працівників правоохоронних органів.

Казначейство, згідно зі своїми функціональними обов`язками,не є учасником спірних відносин і немає фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Звертають увагу, що казначейство є неналежним відповідачему даній справі, оскільки підставою позову є стверджувальні порушення прав позивача з боку правоохоронних органів. Крім того, жодної вимоги до казначейства позивачем не висунуто.

Зазначають, що покладення на органи казначейства повноважень щодо безспірного списання коштів державного та місцевих бюджетів, на підставі рішення суду,не свідчить що такі органи мають бути учасниками по кожній судовій справі, де однією з вимог є стягнення коштів з Державного бюджету України. Таку правову позицію викладено у постанові Великої Пала ти Верховного Суду від 27.11.2019 по справі № 242/4741/16.

Отже, належним відповідачем у справі є Держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади, у даному випадку правоохоронні органи.

Казначейство звертає увагу, що однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності правоохоронних органів сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності, та не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди.

Доводи позивача щодо спричинення йому тривалих моральних страждань жодним чином не доведені.Позивач обмежився лише загальними посиланнями на незаконність дій, бездіяльності правоохоронних органів та завдання йому моральної шкоди, не довівши належними, допустимими та достовірними доказами ні факту наявності такої шкоди, ні погіршення здібностей позивача або позбавлення можливості реалізовувати свої звички і бажання, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, настання інших негативних наслідків, наявність причинного зв`язку між протиправними, на його думку, діями посадових осіб правоохоронних органів та можливим завданням такої шкоди.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок по доведенню обставин заподіяння моральної шкоди та визначення розміру компенсації на її відшкодування покладається на позивача.

Вважають, що відсутні правові підстави для стягнення з Державного бюджету України на його користь моральної шкоди в розмірі 1 000 000 гривень, оскільки позивачем не надано жодного розрахунку обчислення розміру завданої, на його думку, шкоди. Такийспосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення.

Казначейство також вважає, що витрати на правничу допомогу мають бути стягнуті винятково зі сторони у справі,у зв`язку з протиправними діями якої подано позов,а не з Державного бюджету України. Крім того, витрати на правову допомогу адвоката у сумі 30000 гривень не підтверджуються належними доказами, зокрема в матеріалах справи відсутні, оформлені у встановленому законом порядку, квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, які б свідчили про здійснення оплати послуг адвоката.

06.01.2025 року представник позивача Слєпченко С.А. надіслав відповідь на відзив Чернігівської обласної прокуратури (а.с.246-252).

Зазначає, що процесуальне керівництво досудовим розслідування органом прокуратури здійснюється на неналежному рівні, на що вказує строк протягом якого воно триває, відсутність процесуальних дій, надання вказівок лише після подання позову, а саме 04.12.2024 та 24.12.2024, та більше ніж через рік після надання останніх вказівок - 07.03.2023.

Зважаючи на те, скільки вказівок було надано прокуратуро (29.11.2019, 01.03.2021, 11.06.2021, 18.11.2022, 07.03.2023, 04.12.2024), остання не ініціювала заміни дізнавача, не вчинила жодних процесуальних дій для ефективного проведення досудового розслідування. Зазначене вказує саме на бездіяльність органу прокуратури.

Зокрема, ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 09.12.2021 скаргу потерпілого задоволено, бездіяльність групи слідчих та процесуального прокурора визнано незаконною, відповідних посадових осіб слідчого відділу Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області та процесуального прокурора зобов`язано забезпечити проведення в розумні строки запланованих органом досудового розслідування слідчих дій та за наявності підстав, передбачених ст. 276 КПК України, повідомити про підозру.

Також, скасовуючи постанови слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вказував, що процесуальні дії були проведені на неналежному рівні, не у повному обсязі. На переконання позивача, сукупність доказів дає змогу повідомити особі про підозру.Окрім цього, Чернігівська обласна прокуратура не надає жодного доказу на підтвердження надання доручень органу досудового розслідування.

У зв`язку з неефективним та надміру довготривалим проведенням досудового розслідування позивач витрачав чимало часу на оскарження дій та бездіяльності слідчого, перебував у стані постійного дискомфорту, невизначеності від неналежного досудового розслідування та відсутності кінцевого результату за висновками розслідування. Вважаючи себе потерпілим від злочину, зазнавши значної матеріальної шкоди, позивач правомірно очікував захисту з боку правоохоронних органів держави. Однак, впродовж 5 років він вимушений витрачати час та зусилля з метою спонукання органу досудового розслідування належним чином виконувати свою роботу. Такі обставини дійсно можуть бути підставою для відчуття приниження, несправедливості, розчарування у правдивості державних органів, втрати віри в можливість отримати захист з боку держави.

Завдання моральної шкоди позивачу перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діяннями (діями та бездіяльністю) відповідача, ГУНП у Чернігівській області.

06.01.2025 року представник позивача Слєпченко С.А. надіслав відповідь на відзив Державної казначейської служби України. (а.с.253-252).

Зазначає, що залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Кошти на відшкодування позивачу моральної шкоди, як це передбачено чинним законодавством, підлягають стягненню з Державного бюджету України шляхом їх списання ДКСУ з Єдиного казначейського рахунку, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, яка являється їх розпорядником. При цьому будь-яких обов`язків на ДКСУ, як на самостійну юридичну особу, судом не покладається.

Здійснення такого безспірного списання коштів казначейством передбачено п. 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

09.01.2025 року Державна казначейська служба Україна подала до суду заяву щодо доповнення відзиву на позовну заяву з прохальною частиною, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (т. 2 а.с.1-2).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.12.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою суду від 15.09.2025 року суд перейшов до стадії ухвалення рішення.

Позивач ОСОБА_1 у вступному словіпозовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позові, відповіді на відзиви та наявні у справі докази. Представник позивача додатково пояснив, що моральна шкода, завдана ОСОБА_1 крім болю та протиправної поведінки щодо нього, найбільше полягає у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації. Експертизу щодо визначення суми відшкодування моральної шкоди позивач не призначав, але враховуючи всі обставини справи, тривалий час розслідування кримінальної справи, він оцінив моральну шкоду у розмірі 1000000 гривень.

Представник відповідача ГУНП в Чернігівській області зазначив, що сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000000 гривень є необгрунтованою , та не доведеною належними та допустимими доказами. Також, є завищеною розмір витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача Чернігівської обласної прокуратури у вступному слові заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючисьна обставини, викладені у відзиві. Додатково пояснила, що відповідальність передбачена ст.1167 ЦК України передбачає наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювана та причинний зв`язок між ними. У даному випадку ці обставини були відсутні. Позивач не надав доказів що бездіяльністю чи діями прокурора завдано моральної шкоди позивачу. У позові не акцентовано увагу у чому саме полягає моральна шкода, з яких міркувань виходив позивач визначаючи такий розмір моральної шкоди. Прокуратура вважає, що оцінена позивачем сума на відшкодування моральної шкоди є надмірною, як сума витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача Державної казначейської служби України у вступному слові заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов. Додатково пояснила, що станом на день розгляду справи у суді дії Держказначейства, прокуратури чи слідчого не визнані протиправними. Відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідачів та шкодою.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що слідчим відділом Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 від 20.07.2019 за фактом насильства щодо працівника правоохоронного органу ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України (т. 1 а.с.15).

Із копій документів кримінального провадження № 0000142 від 20.07.2019, які долучені сторонами до судової справи судом встановлено таке.

Із рапорту старшого інспектора-чергового Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 20.07.2019 року, фельдшер ЕМД повідомила, що виїжджали на виклик 20.07.2019 року о 9 год 10 хв до

с. Світличне, де виявили громадянина ОСОБА_1 , 1991 року народження, який є працівником поліції. Діагноз ЗЧМТ та СГМ під питанням. Обставини зазначені такі: приїхавши на виклик стосовно ДТП, біля с. Світличне наніс тілесні ушкодження водій автомобіля , котрий злетів з дороги. Госпіталізований в неврологічне відділення до Варвинської ЦРЛ ( т. 1 а.с.25)

Відповідно до повідомлення про початок досудового розслідування від 20.07.2019 року розпочато досудове розслідування слідчим СВ Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції Подоляко А.А. ( т.1 а.с. 22 зв)

У цей же день, 20.07.2019 року проведено огляд місця події, у результаті якого вилучені речі, які постановою слідчого визнані речовими доказами ( т.1 а.с.31)

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 29.07.2019 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:на автомобіль марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дві пляшки з-під пива, предмети схожі на сокиру та биту (т. 1 а.с.34-35).

Постановою слідчого СВ Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 26.07.2019 року ОСОБА_1 залучено до кримінального провадження № 0000142 від 20.07.2019 як потерпілого (т.1 а.с.39).

Формений одяг, добровільно виданий потерпілим ОСОБА_1 , 07.08.2019 визнано речовим доказом у вказаному провадженні та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 252 від 14.11.2019 у ОСОБА_1 виявлено закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, синця в правій очній ділянці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (т. 1 а.с.112-116).

У подальшому, ухвалою слідчого судді Варвинського районного суду від 13.02.2020 арешт на автомобіль скасовано, транспортний засіб передано на відповідальне зберігання ОСОБА_2 (т.1 а.с.85-86)

Ухвалою слідчого судді Варвинського районного суду Чернігівської області від 16.01.2021 року продовжено строк досудового розслідування до 20.07.2021 року ( а.с. 16,17)

25.01.2021 прокурором Варвинського відділу Прилуцької місцевої прокуратури, у зв`язку з ліквідацією Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області здійснення подальшого досудового розслідування доручено слідчому відділу Прилуцького районного відділу ГУНП в Чернігівській області.

29.01.2021 року слідчим відділення СВ Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області кримінальне провадження № 0000142 від 20.07.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України закрито, на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування (т. 2 а.с.18).

23.02.2021 року постановою першого заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури, постанову від 29.01.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000142 від 20.07.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України скасовано (т.2 а.с.20).

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 09.12.2021 скаргу ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконною бездіяльність групи слідчих та процесуального прокурора, що виявилися у недотриманні розумних строків проведення окремих процесуальних дій та здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 від 20.07.2019.Зобов`язано відповідних посадових осіб слідчого відділу Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області та процесуального прокурора забезпечити проведення в розумні строки запланованих органом досудового розслідування слідчих дій та за наявності підстав, передбачених ст. 276 КПК України повідомити про підозру в строки, встановлені п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, завершити досудове розслідування (т. 1 а.с.12).

16.03.2022 року слідчим відділення СВ Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області кримінальне провадження № 0000142 від 20.07.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (т. 2 а.с.16).

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду від 14.09.2022 року скаргу представника скаржника ОСОБА_21 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0000142 від 20.07.2019, винесену посадовою особою слідчого відділу Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області (т.1 а.с.13).

На виконання ухвали суду від 25.12.2024 року слідчим відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, Іриною Шинкар надіслана довідка щодо ходу досудового розслідування кримінального провадження № 0000142, зі змісту якої досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває( т.2 а.с.25-32)

Також, суду надано довідку про хід досудового розслідування кримінального провадження № 0000142 підписану процесуальним керівником- прокурором Прилуцької окружної прокуратури Тетяною Пуць, зі змісту якої досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває. Причиною тривалого досудового розслідування кримінального провадження є неповне виконання слідчим вказівок прокурора, які надавалася у письмовому вигляді 29.11.2019, 01.03.2021, 11.06.2021, 18.11.2022, 07.03.2023, 09.01.2025 та 17.07.2025 року ( т.2 а.с. 145-146)

З інформації, зазначеної у вказаних довідках, за заявами ОСОБА_2 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , осіб які є свідками у кримінальному провадженні № 0000142, у ТУ ДБР розташованого у м. Києві проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0000139 щодо ОСОБА_22 .

Відповідно до листа ТУДБР у м. Києві від 10.09.2025 року, слідчі П`ятого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Чернігові) ТУДБР у м. Києві не здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000139.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

Особа має право на компенсацію від держави за невиконання державою свого позитивного зобов`язання щодо проведення ефективного та незалежного розслідування злочину.

Розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані. Критеріями оцінки ефективності розслідування є адекватність дій, проведених органом досудового розслідування, швидкість розслідування, участь родичів загиблих та незалежність слідства.

Згідно з частиною 6 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2020 року у справі № 686/25718/19 (провадження № 61-7697св20), від 30 грудня 2020 року у справі № 482/48/19 (провадження № 61- 11020св20).

З матеріалів справи, слідчим двічі29.01.2021 та 16.03.2022 приймалися постанови про закриття кримінального провадження № 0000142 від 20.07.2019 року, в якому ОСОБА_1 є потерпілим,які були скасовані23.02.2021 Чернігівською обласною прокуратурою та14.09.2022 слідчим суддею за скаргою представника позивача. Представник позивача також неодноразово звертався зі скаргами на дії та бездіяльність органу досудового розслідування.

Наведені обставини свідчить про відсутність контролю та належного нагляду за досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні.

Внаслідок надмірної тривалості досудового розслідування, неодноразового протиправного закриття кримінального провадження, позивач змушений був докладати додаткових зусиль щодо відновлення його прав, що безумовним чином призвело до завдання йому моральної шкоди. При цьому судом враховано, що за дії та бездіяльність державних органів відповідальність покладається саме на державу, а не безпосередньо на орган, що допустив порушення.

У постанові від 3 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.

Щодо визначення розміру моральної шкоди суд зазначає таке.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із положень статей 23, 1174 ЦК України та враховує характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, враховуючи засади співмірності, виваженості та справедливості та інші обставини, що відповідає роз`ясненням, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" № 4 від 31 березня 1995 року.

Суд враховує, що позивач ОСОБА_1 на час внесення відомостей до ЄРДР за №0000142 від 20.07.2019 року, у якому він визнаний потерпілим, перебував на службі в поліції, наказом ГУНП в Чернігівській області від 26.10.2023 року № 531 переведений для проходження служби до ГУНП у м. Києві, досудове розслідування триває понад шість років, у справі відсутні достатні докази на підтвердження такої глибини душевних страждань та немайнових втрат потерпілої особи, які заслуговують на відшкодування у розмірі 1000000 гривень, а тому вважає за необхідне, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, справедливості, добросовісності, розумності, стягнути з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 60000 гривень.

Керуючись статтями 255, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, Державної казначейської служби України, Чернігівської обласної прокуратури про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 рахунок відшкодування моральної шкоди 60000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24 вересня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління національної поліції в Чернігівській області (місцезнаходження за адресою: 14000, м. Чернігів, проспекту Перемоги, 74, )

Відповідача: Чернігівська обласна прокуратури (місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, )

Відповідач: Державна казначейська служба України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, )

Суддя С.М.Ченцова