Справа № 569/2089/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог Служба у справах дітей Олександрійської сільської ради, військова частина НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини батьком,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог Служба у справах дітей Олександрійської сільської ради, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини батьком.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31 березня 2025 року залучено військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору по даній цивільній справі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять суд їх задоволити та встановити факт що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання відповідачка повторно не з`явилась. Про день та час розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином судовими повістками рекомендованими листами за місцем реєстрації. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавала, письмовий відзив на позов не надходив.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Олександрійської сільської ради не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника на підставі наявних матеріалів справи.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог військової частини НОМЕР_1 не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавав, письмові пояснення на позов до суду не надходили.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог військової частини НОМЕР_2 не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавав, письмові пояснення на позов до суду не надходили.

Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2009 року від якого мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим 09 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження Україна Рівненська область місто Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №1704. Батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 листопада 2017 року по цивільній справі №570/4134/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вбачається, що позов задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 930 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2017 року по цивільній справі №570/5067/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу вбачається, що позов задоволено; розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , зареєстрований 30 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2009 року січня місяця 30 числа зроблено відповідний актовий запис за №105.

З дослідженої в судовому засіданні характеристики випускника Олександрійського ліцею ім.А.Мельника ОСОБА_3 , 2009 року народження від 27 січня 2025 року №39 виданої за підписом директора ліцею ОСОБА_6 та класного керівника ОСОБА_7 вбачається, що « ОСОБА_8 навчався у Олександрійському ліцеї імені Андрія Мельника з третього класу. Освоїв навчальним матеріалом на середньому та початковому рівні навчальних досягнень. Із української мови та літератури, інформатики, правознавства, мистецтва та всесвітньої історії показав знання достатнього рівня, а з іноземної мови та біології початкового рівня. Навчався не в повну міру своїх сил і можливостей. Належить до тієї категорії учнів, які не повною мірою використовують свій потенціал. У виконання нового завдання включається не відразу, темп роботи невисокий. До уроків готувався не завжди. Найбільший інтерес проявляв до уроків трудового навчання та фізичної культури, з яких має достатні та високі навчальні досягнення. Цікавиться іграми на телефоні. На уроках не завжди уважний, домашні завдання виконував не завжди. Має посередній загальний розвиток. Увага стійка, якщо діяльність для учня цікава. Характеризується самостійністю та енергійністю. Емоційний. Безпосередній. Має власну думку, завжди відстоюючи її. З повагою ставиться до товаришів і старших себе. Має широке коло друзів, підтримує дружні стосунки з однокласниками. Допомагає однокласникам, коли його просять. Любить фізичну працю. Має авторитет в окремих учнів. Виконання громадських доручень залежить від настрою. Обов`язки по школі виконує під керівництвом вчителя. Брав участь у громадському житті класу та школи. Намагається дотримуватися норм поведінки у колективі. У спілкуванні з однокласниками займає лідерські позиції, але не завжди у хороших справах. Батько ОСОБА_4 , який займається вихованням одно осіб, приділяв належну увагу вихованню сина. ОСОБА_9 цікавився його навчанням та поведінкою, відвідував батьківські збори.

З дослідженого в судовому засіданні акту обстеження умов проживання, затвердженого 20 січня 2025 року начальником служби у справах дітей Олександрійської сільської ради В.Радчук вбачається що начальником служби у справах дітей В.Радчук, головним спеціалістом служби у справах дітей Я.Якобчук на підставі заяви ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання з метою обстеження умов проживання проведено обстеження умов проживання: АДРЕСА_2 . Житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинку, складається з 4-х кімнат, кухні, коридору, санвузла, вітальні, загальною площею 126 кв.м. Умови проживання: санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. У будинку чисто, затишно, будинок обігрівається газом та твердим паливом. Продукти харчування відповідно до потреб сім`ї. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: для неповнолітнього створені місця для сну, навчання та відпочинку. Одяг та взуття придбавається відповідно по потребі або пори року. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 , 1978 р.н. батько, ОСОБА_3 , 2009 р.н. син. Стосунки, традиції сім`ї: доброзичливі, щирі, між батьком і сином довірливі стосунки.

З дослідженого в судовому засіданні договору про надання платної освітньої послуги №253 від 28 серпня 2024 року, укладеного між Відокремленим структурним підрозділом «Рівненський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» та ОСОБА_1 вбачається, що договір укладено для здобувача фахової перед вищої освіти ОСОБА_3 . Предметом договору є фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, яка надається набувачу закладом за спеціальністю 125 Кібербезпека та захист інформації. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 84400,00 грн. Вартість освітньої послуги за 2024-2025 рік навчання становить 19000,00 грн. за кожний наступний рік навчання по 21800,00 грн.

З дослідженої в судовому засіданні довідки від 28 січня 2025 року №49 про участь батька студента 11-ІСК групи ВСП «РФК НУБіП України» ОСОБА_3 у навчальному процесі дитини, виданої за підписом директора коледжу В.Царука вбачається, що відповідно до заяви ОСОБА_10 від 28.01.2025, мачухи студента коледжу ОСОБА_3 та інформації куратора 11-ІСК групи ОСОБА_11 про участь ОСОБА_1 , батька студента, у навчальному процесі дитини, повідомляють: студент 11-ІСК групи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , регулярно відвідує заняття у коледжі. Студент дисциплінований, дотримується Правил внутрішнього розпорядку коледжу. Батько ОСОБА_1 бере безпосередню участь у вихованні ОСОБА_4 , матеріально його підтримує, здійснює плату за навчання.

З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28 січня 2025 року №4191 за підписом головного державного виконавця Відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №570/4134/17 виданого 21.11.2017 року виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 930 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, керуючись ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» обчислено розмір заборгованості зі сплати аліментів. Заборгованість станом на 28.01.2025 становить 39476,17 грн.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними, приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, має бути наданий такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя (ураховуючи при цьому права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, що відповідають за неї за законом), і для цього використовують всі відповідні законодавчі й адміністративні заходи.

Зазначене узгоджується із правовою висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

У п.6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.1 ст.14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Відповідно до ч.1 ст.15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Як було зазначено вище, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст.141 СК України).

Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто, Закон покладає виключно на батьків обов`язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні, зокрема і письмовими доказами, було встановлено, що позивач та відповідач по справі проживають окремо, мати дитини проживає окремо від сина та фактично залишила його на самостійне виховання та утримання позивачу батьку дитини ОСОБА_1 ; присуджені аліменти на користь позивача на утримання сина не сплачує та має заборгованість по сплаті аліментів; діючи винятково в інтересах дитини, враховуючи її вік, факт окремого проживання відповідачки від позивача та сина, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача про встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем свого неповнолітнього сина знайшли своє підтвердження та підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263-265,268,273,280, 282-289,354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог Служба у справах дітей Олександрійської сільської ради, військова частина НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини батьком задоволити.

Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5

Третя особа: Служба у справах дітей Олександрійської сільської ради, с.Олександрія, вул.Свято-Преображенська, 66 рівненського району Рівненської області,

Третя особа: військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6

Третя особа: військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов