26.09.2025
Справа № 642/5752/25
Провадження № 4-с/642/29/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження у справі

26 вересня 2025 року м. Харків

Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ (Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) щодо не зняття арешту,-

встановив :

23 вересня 2025 року до Холодногірського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ (Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) щодо не зняття арешту. У скарзі ОСОБА_1 вказує, що постановою Київського районного суду м. Харкова від 09.10.2009 року на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, на підставі якої було відкрито виконавче провадження Ленінським ВДВС, та постановою державного виконавця було накладено арешт на майно, а саме на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Проте після оплати штрафу у 2011 році та закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не було знято арешт, що порушує її права. На її звернення до виконавчої служби, було надано відповідь, що виконавче провадження знищено та в архіві не зберігається, і скасування арешту неможливо. Тож, просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ та скасувати арешт.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями справа була передана в провадження судді Бородіної О.В.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали суддя приходить до наступного висновку.

Так, за умовами ст. 447 та ст. 448 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином, ЦПК України регулює порядок оскарження у порядку цивільного судочинства дій державного виконавця, на виконанні якого перебуває судове рішення цього суду. Право на звернення зі скаргою і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю ухваленого за правилами ЦПК України судового рішення та з його примусовим виконанням. Відповідні положення вміщено у розділі VIІ цього Кодексу «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

У інших випадках дії, бездіяльність, рішення суб`єкта владних повноважень можуть бути оскаржені в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як вбачається із змісту скарги, арешт на нерухоме майно було накладено під час виконання постанови Київського районного суду м. Харкова від 09.10.2009 року про стягнення штрафу на користь держави у сумі 170,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП .

Суд, вирішуючи питання юрисдикції даної справи керується виключно тією інформацією, яка надана заявником, з роз`ясненням відповідних норм права.

Ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Натомість ч. 1 ст. 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Оскільки у справі, яка розглядається, заявником ОСОБА_1 оскаржується бездіяльність державного виконавця щодо не скасування арешту, який накладено у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП, суд не може розглянути дану справу в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №757/62025/17-ц.

Так як ОСОБА_1 оскаржуються бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження з примусового виконання постанови суду, ухваленої в порядку КУпАП, який не передбачає механізму і порядку оскарження рішень, дій та бездіяльності посадових осіб, які здійснюють примусове виконання постанов у справах про адміністративні правопорушення, з урахуванням положень ст. 287 КАС України, захист прав позивача, може відбуватися виключно шляхом звернення з позовом до адміністративного суду в порядку, що передбачений КАС України.

Розгляд скарг на дії, рішення або бездіяльність державного чи приватного виконавця здійснюється судом з дотриманням загальних положень розділу ІІІ ЦПК України, за винятком спеціальних норм, викладених урозділі VІІ ЦПК

Згідно вимог п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Подана скарга на бездіяльність державного виконавця не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому слід відмовити у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, з роз`ясненням заявнику права на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.186, 353, 447 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкриті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ (Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) щодо не зняття арешту - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.В. Бородіна