Справа № 448/1498/24 Головуючий у 1 інстанції: Кічак Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/1920/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Заяць Я.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 06 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Позовну заяву мотивувала тим, що з 2021 року навчається в Національному університеті «Львівська політехніка» на денній формі навчання за освітньою програмою «Право», у зв`язку з чим не має можливості самостійно заробляти кошти на життя та потребує матеріальної допомоги батьків.

Однак її батько, ОСОБА_3 , добровільно свого обов`язку по утриманню повнолітньої доньки, що продовжує навчання не виконує, чим порушує її право на отримання належного матеріального забезпечення.

Оскільки відповідач має дохід, він може сплачувати аліменти на ї утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно.

З наведених підстав просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно, починаючи стягнення з 15 серпня 2024 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_1 23 років.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 06 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 16 серпня 2024 року і до припинення ОСОБА_1 навчання, але не пізніше досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_3 968.96 грн судового збору в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 06 березня 2025 року оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом не враховано, що відповідач крім пенсії має інші доходи та нерухомість, а встановлена у нього група інвалідності не перешкоджає йому працевлаштуватися і отримувати більший дохід.

Суд безпідставно взяв до уваги довідки про доходи відповідача, оскільки такі подані з порушенням норм процесуального права, а відтак є недопустимими доказами.

Висновок суду про те, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітній син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає дійсності, оскільки він утримується відповідачем спільно з його колишньою дружиною, яка сплачує аліменти на утримання дитини.

Стаціонарне навчання ОСОБА_1 не дозволяє їй заробляти кошти на прожиття, оскільки вона постійно навчається і весь час витрачає на своє навчання і розвиток, щоб в майбутньому отримати освіту і мати змогу самостійно заробляти собі на життя.

Наявність у відповідача двох квартир у місті Києві та двох квартир у місті Львові, а також комерційного нерухомого майна, які він здає в оренду, отримуючи місячний дохід понад 400 000 грн, дозволяє йому плати аліменти в більшому розмірі, ніж визначено судом.

Просить рішення суду частково скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 29 вересня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200,201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 01 листопада 2004 року Мостиською Другою сільською радою Мостиського району Львівської області.

Договором про навчання в Національному університеті «Львівська політехніка» №343-16 від 31 липня 2021 року підтверджується, що ОСОБА_1 навчається в Національному університеті «Львівська політехніка» за рахунок видатків державного бюджету.

Листом Національного університету «Львівська політехніка» від 13 вересня 2024 року № 68-01-1554 у відповідь на адвокатський запит повідомлено, що ОСОБА_1 є студенткою четвертого курсу денної форми навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Інституту права, психології та інноваційної освіти Національного університету «Львівська політехніка», спеціальності «Право», навчається за кошти державного бюджету та закінчує навчання 30 червня 2025 року.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 досягнула повноліття, однак продовжує навчання на денній формі, вона не може в повній мірі себе матеріально забезпечувати, відтак потребує матеріальної допомоги батьків, як матері так і батька.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07 березня 2024 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим 19 травня 2009 року виконкомом Мостиської Другої сільської ради Мостиського району Львівської області, підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 25 травня 2011 року визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 111 від 31 серпня 2022 року, виданою виконкомом Мостиської Другої сільської ради Мостиського району Львівської області, в квартирі АДРЕСА_2 проживають: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 , виданим 12 липня 2023 року Пенсійним фондом України, підтверджується, що ОСОБА_6 є пенсіонером за віком довічно.

Крім того, ОСОБА_6 встановлена інвалідність першої групи (підгрупа Б) загального захворювання безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12ААГ № 371056 від 08 червня 2023 року.

Згідно з довідкою від 07 липня 2025 року № 1280, виданою Управлінням соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації та йому з 28 вересня 2018 року до 31 грудня 2024 року призначено компенсацію по догляду за особою похилого віку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серія 12ААГ № 605084 від 11 квітня 2024 року ОСОБА_3 до 01 травня 2026 року встановлена третя група інвалідності захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 , виданим 01 травня 2024 року Пенсійним фондом України, підтверджується ОСОБА_3 є пенсіонером по інвалідності.

Випискою по картковому рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_4 за період з 01 березня 2024 року по 31 серпня 2024 року підтверджується, що йому щомісячно нараховується пенсія в розмірі 7182.47 грн.

Крім того, ОСОБА_3 нараховується соціальна виплата в розмірі 46.11 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_5 за період з 01 червня 2023 року по 01 січня 2024 року.

Наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями підтверджується, що ОСОБА_3 перерахував на картковий рахунок ОСОБА_1 2000 грн 29 березня 2024 року та 3000 грн 03 липня 2024 року (т 1 а.с. 87-88).

Однак така допомога є несистематичною та повністю залежить від волі платника, а тому в повній мірі не може забезпечувати належне утримання дитини, що продовжує навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18.

Враховуючи те, що позивачка є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати, беручи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а також те, що відповідач утримує неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та непрацездатну матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягнення аліментів у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно забезпечать найнеобхідніші матеріальні потреби та будуть достатніми для належного матеріального утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач може сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки отримує значний дохід від здачі нерухомості в оренду, не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Крім того, зазначені обставини не підтверджуються і доданим до апеляційної скарги договором оренди житлового приміщення від 30 червня 2021 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , оскільки такий договір відповідно до його умов діяв до 30 червня 2022 року і не свідчить про отримання відповідачем доходів від здачі нерухомості в оренду на час звернення з позовними вимогами.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно нормст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 06 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.