Провадження № 2/369/1115/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Іларіонові І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 369/17307/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Вишневої міської ради, про визнання права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду та визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 звернулися до АТ «Українська залізниця» з позовом про визнання права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду та визнання права власності на квартиру.

Мотивували тим, що 16 листопада 2004 року Державне об`єднання «Південно-Західна залізниця» (далі ДО «Південно-Західна залізниця») та ОСОБА_1 як її працівник уклали угоду, відповідно до умов якої ДО «Південно-Західна залізниця» зобов`язалося протягом двох років позачергово надати ОСОБА_1 житлову площу, а ОСОБА_1 зобов`язувався сумлінно виконувати свої посадові обов`язки протягом двох років. На підставі цієї угоди ОСОБА_1 внесено до списку на надання житлової площі працівникам Південно-Західної залізниці в м. Вишневому в будинку АДРЕСА_1 .

29 листопада 2004 року ОСОБА_1 надано 3-х кімнатну квартиру на родину із 4-х осіб площею 45,46 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . 23 грудня 2004 року Виконавчий комітет Вишневої міської ради видав ОСОБА_1 ордер на право зайняття спірного житла. Рішенням від 24 лютого 2006 року № 17/1 Виконавчий комітет Вишневої міської ради закріпив спірну квартиру у державній власності. Внаслідок подальших процесів реорганізації були втрачені документи на підтвердження статусу спірного житла. ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця» з 1997 року. У 2014 році звернувся до керівництва товариства відповідача з проханням надати дозвіл на приватизацію отриманого житла. У відповідь на неодноразові запити АТ «Українська залізниця» повідомило, що спірна квартира на балансі її структурних підрозділів не обліковується. Позивачі вважають, що відповідач у такий спосіб позбавляє їх права на приватизацію квартири, в якому мешкають на законних підставах протягом 20 років.

Враховуючи наведене, позивачі просять суд:

1.визнати право ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 на безоплатну приватизацію державного житлового фонду порушеним, та, відповідно, визнати за позивачами право власності на квартиру АДРЕСА_2 ;

2.вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2023 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

У відзиві на позов АТ «Українська залізниця» посилається на те, що власником спірної квартири є ДТГО «Південно-Західна залізниця», яке відповідно до умов угоди надало квартиру для проживання ОСОБА_1 як своєму працівнику. До статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця» квартира не передавалася. За таких умов АТ «Українська залізниця» вважає, що позов пред`явлений до неналежного відповідача Вважає, що були відсутні законні підстави для набуття позивачами права власності на спірну квартиру, в зв`язку з чим не можуть бути задоволені позовні вимоги про визнання права власності. Також позивачі не порушували питання про приватизацію спірної квартири, а у структурах АТ «Українська залізниця» та ПАТ «Південно-Західна залізниця» відсутні структурні підрозділи, на які покладено повноваження з приватизації житла.

Розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2024 року № 638 справу передано для повторного автоматизованого розподілу та призначено судді Фінагеєвій І.О.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивачі не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. Представник позивачів подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

У зв`язку з неявкою сторін в силу частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши доводи сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2004 року УДБК КП «Білоцерківський домобудівельний комбінат» склало Акт передачі квартири АДРЕСА_3 , ДТГО «Південно-Західна залізниця».

16 листопада 2004 року начальник Південно-Західної залізниці та заступник начальника служби колії по ремонтно-колійних роботах Ковальчук Р.М. підписали угоду, згідно з якою ДТГО «Південно-Західна залізниця» зобов`язувалася позачергово надати ОСОБА_1 , житлову площу протягом 2003-2004 років, а ОСОБА_1 сумлінно працювати протягом двох років.

Постановою керівництва Дорпрофсожу ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 29 листопада 2004 року № 14-4-1015 надано ОСОБА_1 на склад сім`ї 4 особи квартиру АДРЕСА_3 .

Рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради від 23 грудня 2004 року № 724 затверджено витяг з постанови керівництва Дорпрофсожу ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 29 листопада 2004 року № 14-4-1015 Про надання заступнику начальника галузевої служби колії по ремонтно-колійним роботам Управління Південно-Західної залізниці Ковальчуку Р.М. на склад сім`ї 4 особи квартиру АДРЕСА_3 .

30 грудня 2004 року Виконавчий комітет Вишнівської міської ради Київської області видав ОСОБА_1 ордер № 00071 на право зайняття квартири АДРЕСА_3 . До складу сім`ї ввійшли також дружина ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_3 .

Рішенням Вишневої міської ради від 21 лютого 2006 року № 17/1 вирішено оформити право державної власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право власності від 14 березня 2006 року квартира АДРЕСА_3 , належала державі в особі Верховної Ради України на праві повного господарського відання за Державним територіально-галузевим об`єднанням «Південно-Західна залізниця».

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право державної власності зареєстроване за ДТГО «Південно-Західна залізниця» 17 березня 2006 року.

Листом від 15 березня 2023 року АТ «Українська залізниця» повідомила представнику ОСОБА_1 ОСОБА_5 , що квартира АДРЕСА_3 , на балансі структурних підрозділів товариства не обліковується.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Компетенція і порядок утворення органів приватизації передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Вказаними законодавчими актами визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами.

Отже, враховуючи те, що передача у власність приватизованого житла відбувається на підставі рішення органу приватизації, оформляється свідоцтвом про право власності на житло, яке реєструється органом приватизації, цей орган приватизації у будь-якому випадку має бути залучений до участі у справі у якості відповідача.

Крім того, за змістом наведених вище нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації державного житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) державного житлового фонду хоча й вирішуюються судом, однак належним способом захисту у разі порушення такого права є не визнання права власності на квартиру, а визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення.

Звертаючись із позовом до суду про визнання права власності на спірну квартиру на підставі статті 392 ЦК України, позивачі пред`явили позовні вимоги до АТ «Українська залізниця».

Відповідно до статті 152 ЦК України Акціонерне товариство є господарським товариством, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями. Особливості діяльності акціонерних товариств встановлюються Законом України «Про акціонерні товариства».

Статтею 153 ЦК України визначено, що Акціонерне товариство може бути засновано юридичними та/або фізичними особами, а також державою в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, територіальною громадою в особі уповноваженого органу.

Згідно зі статтею 154 ЦК України установчим документом акціонерного товариства є його статут. Статут акціонерного товариства, крім відомостей, передбачених статтею 88 цього Кодексу, має містити відомості про права акціонерів, структуру управління акціонерним товариством, компетенцію органів управління акціонерним товариством і порядок ухвалення ними рішень та інші відомості, передбачені законом.

Встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» від 31 жовтня 2018 року № 938, із змінами і доповненнями, внесеними постановою КМУ від 30 січня 2024 року №100 був змінений тип ПАТ «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано в АТ «Українська залізниця».

Пунктами 21, 22 Статуту визначено, що товариство має у власності акції господарських товариств, внесені до його статутного капіталу, та інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. За товариством закріплено на праві господарського відання державне майно, що передане йому відповідно до законодавства. Товариство здійснює користування та розпорядження таким майном відповідно до мети своєї діяльності з урахуванням обмежень, установлених законом, іншими нормативно-правовими актами та цим Статутом.

Відповідно до підпунктів 26, 27 Статуту засновником товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України (далі КМУ). Управління корпоративними правами держави стосовно товариства здійснює КМУ. Управління корпоративними правами держави, переданими до статутного капіталу товариства, здійснює товариство. Єдиним акціонером товариства є держава в особі КМУ.

Згідно з пунктом 32 Статуту майно товариства формується за рахунок: майна, внесеного засновником до статутного капіталу товариства; доходів, отриманих у результаті провадження господарської діяльності; майнових прав, у тому числі права постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту, та майна, закріпленого за товариством на праві господарського відання тощо.

Пунктами 33, 34 Статуту визначено, що здійснюючи право власності, товариство володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, цьому Статуту та меті діяльності товариства. Товариство не має права безоплатно передавати майно, внесене до його статутного капіталу, іншим юридичним особам чи громадянам, крім передбачених законом випадків.

Розпорядження майном товариства, в тому числі шляхом списання, відчуження, передачі в користування, оренду, концесію відповідного майна, розпорядження майном, внесеним до статутного капіталу товариства, та майном, набутим товариством під час його господарської діяльності, здійснюється в порядку, встановленому законодавством, з урахуванням обмежень щодо розпорядження таким майном, визначених законом та цим Статутом.

Відповідно до пункту 35 Статуту товариство використовує, утримує державне майно, закріплене за ним на праві господарського відання, та розпоряджається ним з урахуванням обмежень, установлених законодавством. Майно, що є державною власністю і закріплене за товариством на праві господарського відання, включається до його активів. Товариство не може вчиняти правочини, наслідком яких може бути відчуження такого майна.

Отже, майно, що є державною власністю і закріплене за АТ «Українська залізниця» на праві господарського відання, включається до його активів. Товариство не може вчиняти правочини, наслідком яких може бути відчуження такого майна.

З змісту листів АТ «Українська залізниця», поданих до суду, вбачається, що в АТ «Українська залізниця» відсутні підрозділи, які здійснюють приватизацію житлового фонду, в АТ «Українська залізниця» відсутня можливість та правові підстави для здійснення операцій із приватизації житла та надання погодження на такі дії. Здійснення приватизації можливе лише за умови передачі житла до комунальної власності. Процедура розпорядження майном в АТ «Українська залізниця» здійснюється відповідно до вимог Порядку розпорядження майном АТ «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2017 року №1054. Передача об`єктів житлового фонду та інших об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність здійснюється за рішенням вищого органу управління, а саме загальних зборів, функції якого виконує КМУ. Після погодження питання передачі та надходження відповідного рішення органу місцевого самоврядування, товариство може здійснити всі заходи щодо приватизації відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

За змістом частини другої статті 4 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення у будівлях, що належать державі, становлять державний житловий фонд.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Частиною третьою статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 грудня 2021 року у справі № 347/1370/19.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Згідно з підпунктами 1, 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Частинами першою, третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, а рішення про приватизацію приймається уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, а передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації.

Верховний Суд у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 591/6623/16-ц визначив, що згідно частини десятої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» саме на органи приватизації покладено обов`язок дотримуватись виконання законодавства під час проведення приватизації громадянами житла.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 201/6092/17.

Порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначений Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яке затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396.

Для здійснення приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, необхідно надати документи, а саме: заяву на приватизацію (за встановленою формою, яка оформляється в організації по обслуговуванню житла); довідку про склад сім`ї та займані приміщення(за встановленою формою, яка оформляється в організації по обслуговуванню житла); довідку АТ «Ощадбанк» про наявність невикористаних житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; ордер про надання жилої площі; договір найму з департаментом житлово-комунального господарства; довідку з попередніх місць проживання(після 1992року) про те, що громадяни раніше не приймали участі у приватизації державного житла); копії та оригінали паспортів та ідентифікаційних кодів; копії та оригінали документів про підтвердження родинних відносин; технічний паспорт для оформлення приватизації.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 11 Порядку розпорядження майном акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого постановою КМУ від 22 листопада 2017 року № 1054 списання, відчуження, передача в користування, оренду, концесію майна здійснюється за рішенням вищого органу товариства у разі передачі об`єктів житлового фонду та інших об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність.

Пунктами 55,56 Статуту визначено, що вищим органом товариства є загальні збори, функції яких виконує КМУ. Функції загальних зборів, які передбачені законодавством, цим Статутом, а також внутрішніми документами товариства, виконуються КМУ.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи з зазначеної норми, підставою для звернення позивача з позовом до суду є порушені, невизнані або оспорювані його права, свободи чи законні інтереси будь-якою іншою особою.

Як вбачається з матеріалів справи спірна квартира державної форми власності належить ДТГО «Південно-Західна залізниця», яке належить до структури АТ «Українська залізниця», тому на даний час органом, уповноваженим управляти даною квартирою відповідно до Статуту є АТ «Українська залізниця», але питання щодо передачі вказаної квартири до комунальної власності вирішується КМУ, який виконує функції загальних зборів, вищого органу товариства.

З матеріалів справи вбачається, що в АТ «Українська залізниця» відсутні структурні підрозділи щодо приватизації житла.

На час звернення позивача із заявою про приватизацію квартири КМУ рішення щодо передачі спірної квартири у комунальну власність та рішення органу місцевого самоврядування про надання згоди на прийняття до комунальної власності зазначеної квартири не приймались, тому вказана квартира не належить до комунальної власності міської територіальної громади і не може бути об`єктом приватизації, оскільки є власністю АТ «Українська залізниця» і входить до уставного фонду Товариства.

Отже, з огляду на недотримання позивачами порядку вирішення питання про приватизацію державного житлового фонду відсутні підстави для визнання його прав порушеними та як наслідок для задоволення позовних вимог.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 10-13, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Вишневої міської ради, про визнання права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду та визнання права власності на квартиру.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА