Ухвала

23 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 495/6375/15-ц

провадження № 61-11397ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року у справі за позовом Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод» до ОСОБА_1 , треті особи: Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності та витребування нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року військовий прокурор Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Державного підприємства Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод» звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та зміну підстав та предмету позову, просив визнати за Державою в особі Міністерства оборони України право власності на нерухоме майно - базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», до складу якої входять наступні будівлі та споруди: будівля клубу літ. А площею 29,1 кв. м, будинок відпочинку літ. Б площею 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. В площею 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. Г площею 50,8 кв. м., будинок відпочинку літ. Д площею 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. Е площею 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. Ж площею 50,4 кв. м, будинок відпочинку літ. З площею 449,4 кв. м, будинок відпочинку літ. І площею 41,7 кв. м., будинок відпочинку літ. Ї площею 41,7 кв. м, адміністративна будівля літ. И площею 25,6 кв. м, медпункт літ. К площею 14,6 кв. м, будинок відпочинку - майстерня літ. Л площею 68,8 кв. м., склад літ. М площею 22,0 кв. м, їдальня літ. Н площею 283,0 кв. м, склад літ. О площею 20,6 кв. м, вбиральня-душова літ. П площею 16,6 кв. м, альтанка літ. Є, душові літ. Р, зливна яма літ. 1, ємність для води літ. 2, пожежна ємність літ. 3, пожежна ємність літ. 4, хвіртка літ. 5, ворота літ. 6, хвіртка літ. 7, водопровід літ. 8, каналізація літ. 9, огорожа літ. 10;

витребувати шляхом вилучення у ОСОБА_1 нерухоме майно - базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до складу якої входять наступні будівлі та споруди: будинок відпочинку літ. Д площею 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. Е площею 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. І площею 41,7 кв. м, будинок відпочинку літ. Ї площею 41,7 кв. м, адміністративна будівля літ. И площею 25,6 кв. м, медпункт літ. К площею 14,6 кв. м, будинок відпочинку - майстерня літ. Л площею 68,8 кв. м, склад літ. М площею 22,0 кв.м, їдальня літ. Н площею 283,0 кв. м, склад літ. О площею 20,6 кв. м, вбиральня-душова літ. П площею 16,6 кв. м, душові літ. Р, зливна яма літ. 1, ємність для води літ. 2, пожежна ємність літ. 3, пожежна ємність літ. 4, хвіртка літ. 5, ворота літ. 6, хвіртка літ. 7, водопровід літ. 8, каналізація літ. 9, огорожа літ. 10 та передати Державному підприємству Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод» в експлуатацію;

стягнути з ОСОБА_1 на користь Держави в особі Міністерства оборони України матеріальну шкоду, завдану пожежею, у розмірі 4 005 299,00 грн.

Суворовський районний суд м. Одеси рішенням від 31 серпня 2023 року позов задовольнив частково. Визнав за Державою в особі Міністерства оборони України право власності на нерухоме майно - базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», до складу якої входять наступні будівлі та споруди: будівля клубу літ. А площею 29,1 кв. м, будинок відпочинку літ. Б площею 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. В площею 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. Г площею 50,8 кв. м., будинок відпочинку літ. Д площею 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. Е площею 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. Ж площею 50,4 кв. м, будинок відпочинку літ. З площею 449,4 кв. м, будинок відпочинку літ. І площею 41,7 кв. м., будинок відпочинку літ. Ї площею 41,7 кв. м, адміністративна будівля літ. И площею 25,6 кв. м, медпункт літ. К площею 14,6 кв. м, будинок відпочинку - майстерня літ. Л площею 68,8 кв. м., склад літ. М площею 22,0 кв. м, їдальня літ. Н площею 283,0 кв. м, склад літ. О площею 20,6 кв. м, вбиральня-душова літ. П площею 16,6 кв. м, альтанка літ. Є, душові літ. Р, зливна яма літ. 1, ємність для води літ. 2, пожежна ємність літ. 3, пожежна ємність літ. 4, хвіртка літ. 5, ворота літ. 6, хвіртка літ. 7, водопровід літ. 8, каналізація літ. 9, огорожа літ. 10.

Витребував із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 нерухоме майно - базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », до складу якої входять наступні будівлі та споруди: будинок відпочинку літ. Д площею 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. Е площею 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. І площею 41,7 кв. м, будинок відпочинку літ. Ї площею 41,7 кв. м, адміністративна будівля літ. И площею 25,6 кв. м, медпункт літ. К площею 14,6 кв. м, будинок відпочинку - майстерня літ. Л площею 68,8 кв. м, склад літ. М площею 22,0 кв.м, їдальня літ. Н площею 283,0 кв. м, склад літ. О площею 20,6 кв. м, вбиральня-душова літ. П площею 16,6 кв. м, душові літ. Р, зливна яма літ. 1, ємність для води літ. 2, пожежна ємність літ. 3, пожежна ємність літ. 4, хвіртка літ. 5, ворота літ. 6, хвіртка літ. 7, водопровід літ. 8, каналізація літ. 9, огорожа літ. 10 на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод».

В решті позову відмовив.

Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Одеський апеляційний суд постановою від 26 серпня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишив без задоволення, а рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 січня 2024 року - без змін.

20 вересня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргурішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року у цій справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

У прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 січня 2024 року в частині позовних вимог Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах Державного підприємства Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод» скасувати та в цій частині позов залишити без розгляду; скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 січня 2024 року в частині позовних вимог Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Проте, ОСОБА_1 не ставить питання щодо постанови апеляційного суду, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Таким чином сформульована прохальна частина касаційної скарги не в повній мірі відповідає повноваженням суду касаційної інстанції.

За приписами частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Ураховуючи наведене, заявнику необхідно уточнити, які саме рішення він оскаржує до суду касаційної інстанції.

З урахуванням викладеного, заявнику необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, яка має відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, та в якій уточнити прохальну частину касаційної скарги з урахуванням положень статті 409 ЦПК України; надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду фізичною особою, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Позовну заяву подано у вересні 2015 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (мінімальна заробітна плата - 1 218,00 грн, підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній станом на час подання позову у цій справі).

Отже, судовий збір за подання касаційної скарги в даному випадку становить 30 280,00 грн (7 207 223,00 грн х 1,5 % х 200 %, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Згідно з наданої квитанції від 20 вересня 2025 року № 0582-1717-8572-9972 ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 5 846,40 грн.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 24 443,60 грн (30 280,00 грн - 5 846,40 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 24 443,60 грн має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев