ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м.Суми

Справа №573/1041/24

Номер провадження 22-ц/816/832/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Приходько Діаною Валеріївною,

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2024 року у складі судді Терещенко О.І., ухваленого в м. Білопілля Сумської області, повне судове рішення складено 10 жовтня 2024 року,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі по тексту ТОВ « Коллект Центр») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому, посилаючись на принцип розумності, співмірності, пропорційності, просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором про споживчий кредит № 101870225 від 11 вересня 2021 року у розмірі 48268,00 грн, а також понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 11 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №101870225, за яким останній отримав грошові кошти в розмірі 8000 грн. Проценти за користування кредитом: 3120,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

17 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №17/12-2021-621, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №101870225 від 11 вересня 2021 року, укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит №101870225 від 11 вересня 2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , та набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 48268 грн.

Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 10 травня 2024 року, відповідно до розрахунку заборгованості становить 64320,00, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 54720,00 грн; заборгованість за комісіями 1600 грн.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2024 року позовну заяву ТОВ «Коллект Центр» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит №101870225 від 11 вересня 2021 року в сумі 48268 грн та судові витрати у сумі 6028 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Приходько Д.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідач не міг оформити кредит з огляду на свій неспроможний стан та викрадення в нього невстановленою особою кредитної картки і мобільного телефону, а тому кредитний договір від 11 вересня 2021 року вважається неукладеним.

Вказує, що надана позивачем копія платіжного доручення не є належним доказом на підтвердження перерахування грошових коштів позивачем на банківський рахунок відповідача, оскільки банківською випискою по кредитній картці не підтверджується платіж за кредитним договором 101870225. Також надана копія платіжного доручення не містить жодного підпису та печатку банку, який здійснив переказ, що не доводить належним чином проведення оплати за договором.

Наголошує на тому, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості позовних вимог, у тому числі нарахування процентів за користування кредитними коштами, строку нарахування, розміру ставки, яка застосовувалася позивачем, а також вимоги кредитодавця про оплату процентів, порядок пред`явлення якої встановлено договором.

Зазначає, що умовами п. 1.5.1 кредитного договору передбачено, що комісія за надання кредиту становить 1600 грн, яка нараховується за ставкою 20,00 відсотків від суми кредиту одноразово, проте вважає, що вказана комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», що узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 730/1100/15-ц, від 27 листопада 20219 року у справі №522/18855/16, від 19 лютого 2020 року у справі № 756/8840/17-ц.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та ухвалення з урахуванням усіх наданих сторонами доказів у справі.

Вважає, що встановлені рішенням суду першої інстанції факти не спростовані апелянтом, оскільки доказів зворотнього він не надав. Таким чином, апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень.

Зазначає, що відповідач належним чином ознайомився з умовами договору, підписавши договір, а відтак всі умови договору є погодженими сторонами. Відповідачем не надано суду доказів, що під час укладення спірного договору він не був ознайомлений з усіма його умовами, передбаченими законом, або діяв на умовах зазначених як вкрай невигідних для себе.

Також сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.

Зауважує, що ним було правомірно та у відповідності до домовленостей між сторонами, що викладені в кредитному договорі, нараховано відсотки в межах дії договору з урахуванням погоджених умов, щодо строку договору та строку нарахування процентів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду повністю не відповідає.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №101870225 від 11 вересня 2021 року, за умовами якого позичальником отримано кредит у розмірі 8000 грн строком на 26 днів з 11 вересня 2021 року, термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 07 листопада 2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у сумі 3120 грн, які нараховуються за ставкою 1,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; комісії за надання кредиту у сумі 1600 грн, яка нараховується за ставкою 20% від суми кредиту одноразово (пп.пп. 1.5.1 та 1.5.2 договору). Договір укладено в електронній формі та підписано одноразовим ідентифікатором (а. с. 5-9).

Згідно з п. 1.6 кредитного договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до розділу 6 цього договору, кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Позивачем надано паспорт споживчого кредиту №10187022, в якому міститься інформація про кількість та розмір платежів, періодичність внесення визначається графіком платежів згідно додатку №1 (а. с. 10).

Згідно платіжного доручення № 32305675 від 11 вересня 2021 року, ТОВ «Мілоан» перераховано на рахунок відповідача ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 8000 грн, згідно договору № 101870225 (а.с. 12 , на звороті).

Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір 11 вересня 2021 року, ідентифікований за допомогою одноразового ідентифікатора L96287 (а.с.12).

17 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало за плату, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні первісному кредиторові права вимоги до боржників за надані фінансові послуги у відповідності до укладених договорів про надання фінансових послуг. У подальшому останні укладали між собою додаткові угоди до вказаного договору та акт приймання-передавання реєстру боржників до договору факторингу №17/12-2021-62 від 17 грудня 2021 року (а.с. 16-18).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №17/12-2021-62 від 17 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал»» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за договором №101870225 від 11 вересня 2021 року в розмірі 36720 грн, з яких: 8000 грн заборгованість за тілом кредиту, 27120 грн заборгованість за відсотками, 1600 грн заборгованість за комісією (а.с. 19-21).

10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало за плату, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло належні йому права вимоги до боржників за надані фінансові послуги у відповідності до укладених договорів про надання фінансових послуг. У подальшому останні укладали між собою акт прийому-передачі реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року (а.с. 22-25).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за договором №101870225 від 11 вересня 2021 року в розмірі 64320 грн, з яких: 8000 грн заборгованість за тілом кредиту, 54720 грн заборгованість за відсотками, 1600 грн заборгованість за комісією (а. с. 25-28).

Із доданого до позову розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за договором №101870225 станом на 10 травня 2024 року становить 64320 грн, з яких: по тілу кредиту 8000,00 грн; по відсотках 54720, 00 грн, по комісії 1600 грн (а.с.15).

Також судом встановлено, що згідно з інформацією Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_1 звертався до Сумського РУП ГУНП в Сумській області зі зверненням, яке було зареєстровано та внесено до журналу ЄО №56667 від 22 вересня 2021 року та проведено перевірку. Матеріали звернення перебували на вивченні в секторі дізнання Сумського РУП та були направлені до відділу превенції у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, провадження по яким здійснюється органами внутрішніх справ. Відповідна інформація до ЄРДР не вносилась, перевірку проведено згідно положень Закону України «Про звернення громадян» (а. с. 107).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 листопада 2021 року зобов`язано уповноважену особу Сумського РУП ГУНП в Сумській області унести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за повідомленням ОСОБА_1 від 14 вересня 2021 року про вчинення кримінального правопорушення (зареєстровано у ЖЄО №56667 від 22 вересня 2021 року) та розпочати досудове розслідування (а.с. 104).

10 листопада 2021 року до ЄРДР за №0001451 внесено відомості про те, що 11 вересня 2021 року, близько 19:30 год, в сквері по вул. Іллінській у м. Суми невстановлена особа шляхом вільного доступу здійснила крадіжку речей належних ОСОБА_1 , а саме: бензопили ТМ «Дніпро-М», мобільного телефону «Нокіа» та банківських карток у кількості 3 шт, за вчинення кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 103).

Постановою дізнавача СД Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 02 грудня 2023 року закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001451 від 10 листопада 2021 року, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (а. с. 102).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 серпня 2024 року скасовано постанову дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 02 грудня 2023 року про закриття кримінального провадження за №0001451 від 10 листопада 2021 року та доручено провести додаткову перевірку (а. с. 101).

З виписки по рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ «Приват Банк» за період з 01 по 14 вересня 2024 року вбачається, що за вказаний період по рахунку здійснені витрати на суму 40305,13 грн, сума надходжень встановить 25317,60 грн, а комісії 1403 грн. З виписки також вбачається, що 11 вересня 2021 року здійснено зарахування коштів у сумі 8000 грн через LigPay як переказ з карти на карту від 11-09-2021 ID платежу (а.с. 129-130).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено отримання відповідачем кредитних коштів, які у визначений умовами договору строк повернуто не було і не сплачені узгоджені договором відсотки та комісія, а відтак суд вважав, що право позивача порушене і підлягає захисту, тому необхідно стягнути заявлену позивачем суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 48268 грн 00 коп.

Проте, повністю колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно п. 1) ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).

Згідно з ч. 1ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Враховуючи те, що позичальник порушив умови договору про споживчий кредит №101870225 від 11 вересня 2021 року належним чином не виконуючи взяті на себе зобов`язання, у зв`язку чим виникла заборгованість за вказаним договором, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за вказаним договором.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині нарахованих та стягнутих процентів за користування кредитом, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Пунктом. 2.3.1.2. Договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.

Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору.

Встановлено, що за умовами договору про споживчий кредит №101870225 від 11 вересня 2021 року сторони встановили строк кредитування 26 днів, термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 07 листопада 2021 року, також договором передбачено продовження користування кредитом після завершення строку кредитування 26 днів, тобто після 07 грудня 2021 року щоразу ще на 1 день, проте на строк що не перевищує 60 днів, а всього строк становить 86 днів, тобто до 06 грудня 2021 року.

З розрахунку заборгованості станом на 10 березня 2023 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» по процентах за договором №101870225 станом на 17 грудня 2021 року становила 27120,00 грн, а у період з 17 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 рік (включно), тобто поза межами строку кредитування та його пролонгації, здійснено нарахування процентів, як зазначено: за кредитним договором, за ставкою 5,0% денних, за кількістю 69 днів, що складає 27600,00 грн, загальний розмір заборгованості за відсотками становить 54720, 00 грн (а.с. 14).

Однак як встановлено вище, нарахування процентів поза межами строку кредитування та пролонгації можливо лише за розміром визначеним частиною 2 статті 625 ЦК України, однак такого розрахунку позивачем не наведено.

Враховуючи, що нарахування відсотків, після закінчення строку кредитування та пролонгації суперечить зазначеним вище вимогам законодавства, розрахунку відсотків за ставками визначеними у частині 2 статті 625 ЦП України не міститься, тому правові підстави для продовження нарахування процентів за ставкою згідно п. 1.6 договору після закінчення строку кредитного договору у період з 17 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року відсутні.

Також колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про стягнення заборгованості за комісією, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, умовами договору про споживчий кредит №101870225 від 11 вересня 2021 року встановлено комісію за надання кредиту: 1600,00 грн, яка нараховується за ставкою 20% від суми одноразово.

Проте, у кредитному договорі не зазначено та товариством не надано доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням кредиту, який надається позивачу та за які товариством встановлена комісія.

Отже положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на зазначене колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача комісії у розмірі 1600,00 грн за надання кредитних коштів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за договором про споживчий кредит №101870225 від 11 вересня 2021 року в сумі 35120,00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8000,00 грн та процентів за користування кредитом за період з 12 вересня 2021 року до 06 грудня 2021 року включно у розмірі 27120,00 грн.

За встановлених обставин справи, рішення суду на підставі пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за договором про споживчий кредит №101870225 від 11 вересня 2021 року в сумі 35120,00 грн, з яких: 8000,00 заборгованість за тілом кредиту; 27120,00 грн заборгованість за процентами.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог також слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2203,19 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 2182,81 грн

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, слід стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за апеляційний перегляд справи в розмірі 1237,23 грн.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Приходько Діаною Валеріївною, задовольнити частково.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 08 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит №101870225 від 11 вересня 2021 року в сумі 35120 гривень 00 копійок, з яких: 8000 гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту; 27120 гривень 00 копійокзаборгованість за процентами.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суду першої інстанції в сумі 2203гривні 19 копійок та витрати на правничу допомогу в сумі 2182 гривні 81 копійка.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 1237 гривень 23 копійки судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов