ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1868/22 Номер провадження 22-ц/814/1014/25Головуючий у 1-й інстанції ХІНЕВИЧ В. І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2024 року, ухваленого в місті Кременчуці під головуванням судді Хіневича В. І.

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з вказаним позовом, у якому, посилаючись на факт порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 4854727 від 01.11.2021 у розмірі 40 722,50 грн, а також 2 481 грн понесених по справі судових витрат.

Позов мотивовано тим, що 01.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4854727, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 9 100 грн та зобов`язався повернути його, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений Договором, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало відповідачу грошові кошти в повному обсязі та у строк, визначений умовами договору, у свою чергу відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед кредитором не виконав, порушив умови кредитного договору.

Станом на 25.07.2022 заборгованість відповідача становить 40 722,50 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 9 100 грн, заборгованість за процентами - 30 712,50 грн, заборгованість за комісією - 910 грн.

У подальшому між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 66-МЛ від 09.02.2022, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4854727 від 01.11.2021.

Позивачем неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору шляхом направлення на адресу боржника ряду листів-повідомлень про заміну кредитора і повідомлення-вимогу про погашення заборгованості, проте відповідачем вказані вимоги проігноровано, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2024 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 4854727 від 01.11.2021 в розмірі 13 422,50 грн та сплачений судовий збір в сумі 817,74 грн.

Рішення суду мотивовано доведеністю факту укладення між сторонами кредитного договору та наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням ним своїх зобов`язань за кредитним договором, а також нарахування та стягнення процентів за користування кредитом в межах строку кредитування.

Не погодившись з вказаним рішенням у частині відмови у задоволенні позовних вимог, представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та процесуального права, просить скасувати рішення суду в цій частині та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що сторони належним чином погодили умови кредитного договору, зокрема, передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Тобто в даному випадку, кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Вказує, що пункт 2.3 договору передбачає його пролонгацію як на пільгових, так і на стандартних умовах, зокрема, право позичальника збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. В такому разі проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 договору.

Водночас, пунктом 4.2 розділу 4 кредитного договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку із продовженням строку кредитування, має право нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто до 01.12.2021. Відповідно, останній продовжив користуватися кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулася автоматично, що відповідає пункту 2.3 договору.

Наголошує, що відповідач свідомо уклав даний договір, маючи можливість розраховувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з його прийняттям. Кредитодавцем, у свою чергу, чітко виконані всі умови договору, в тому числі щодо нарахування процентів за кредитним договором.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 01 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4854727, згідно умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 9 100 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а. с. 16-20).

Згідно з пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору кредит надано строком на 30 днів з 01.11.2021, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 01.12.2021.

При цьому підпунктами 1.5.1, 1.5.2 пункту 1.5, пунктом 1.6 визначено, що комісія за надання кредиту складає 910 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово, а проценти за користування кредитом - 3 412,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

За змістом підпункту 2.3.1.2 пункту 2.3 договору позичальник може збільшити строк кредитування шляхом пролонгації на стандартних (базових) умовах. Таке збільшення (продовження) строку кредитування на один день відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Згідно підпунктів 2.2.2, 2.2.3 пункту 2.2 договору нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.

Якщо після настання дати, встановленої пунктом 1.4 договору позичальник продовжуватиме користуватися кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватися протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.

Вказаний договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статей 627 628, 638, 639, 640, 1055, 207 ЦК України, статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно довідки про ідентифікацію договір був підписаний ОСОБА_1 01.11.2021 о 19:17 із застосування ідентифікатора F78081 (а. с. 25).

ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання, перерахувавши ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 9 100 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 60088916 від 01.11.2021 (а. с. 23).

Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору) платіж повернення кредиту та сплати процентів мав бути внесений відповідачем 01.12.2021 на загальну суму 13 422,50 грн, із них сума кредиту 9 100 грн, комісія за надання кредиту - 910 грн, проценти - 3 412,50 грн (а. с. 21).

09.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 80-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги відносно боржників ТОВ «Мілоан», у тому числі відносно боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 4854727 від 01.11.2021, що також підтверджується копією акту прийому-передачі реєстру боржників, копією платіжної інструкції № 66410 від 09.02.2022 та копією Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 80-МЛ від 09.02.2022 (а. с. 28-32, 33, 34, 35).

Згідно Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 80-МЛ від 09.02.2022, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 40 722,50 грн, із яких 9 100 грн - залишок по тілу кредиту, 30 712,50 грн - залишок за відсотками, 910 грн - залишок по комісії (а. с. 33).

Таким чином, позивач набув право вимоги до відповідача в порядку правонаступництва прав кредитора за спірним кредитним договором, недійсність якого в установленому порядку не встановлена.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18)).

За загальними правилами, передбаченими статтями 526-530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та в установлений строк (термін).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До правовідносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Право кредитодавця на одержання процентів за кредитом, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором, передбачено частиною першою статті 1048, статтею 1056-1 ЦК України.

Відповідно до статті 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основними засадами (принципами) цивільно судочинства є, зокрема, диспозитивність та змагальність сторін.

Згідно частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом частини третьої статті 13, частини четвертої статті 12 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій.

У даній справі відповідач не довів суду факт повернення кредитних коштів на умовах та у строки, встановлені договором, відтак висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та відповідають зазначеним нормам матеріального і процесуального права.

Разом з тим, частково відмовляючи у стягненні процентів за кредитом, суд не дав належної правової оцінки умовам укладеного кредитного договору № 4854727 від 01.11.2021, зокрема, підпункту 2.3.1.2 пункту 2.3 щодо порядку продовження строку кредитування у разі користування позичальником кредитними коштами після спливу терміну (дати) повернення кредиту і сплати комісії та процентів за користування кредитом - 01.12.2021, що призвело до помилкового вирішення справи в цій частині.

Враховуючи досягнення між кредитором та позичальником з дотриманням письмової форми згоди щодо продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах внаслідок поведінки самого позичальника, який продовжує користуватись кредитним коштами, не повертаючи їх ще протягом погодженого сторонами строку - 60 днів, позивач має право на одержання від відповідача процентів від суми кредиту у розмірі, встановленому договором, протягом усього строку кредитування з урахуванням такої пролонгації, що загалом становить 90 календарних днів.

Згідно правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, на які послався суд першої інстанції, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами спірного кредитного договору № 4854727 сторони визначили термін (дату) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 01.12.2021.

Подальше правомірне користування позичальником кредитними коштами визначалось порядком пролонгації кредиту, встановленим пунктом 2.3 договору, якими визначається волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту.

Оскільки в межах заявлених позовних вимог строк правомірного користування відповідачем кредитними коштами становив загалом 90 календарних днів від дати укладення договору 01.11.2021, підстав для стягнення процентів за частиною другою статті 625 ЦК України апеляційним судом не вбачається.

Таким чином, проценти за кредитним договором № 4854727 від 01.11.2021 за період користування відповідачем кредитними коштами з 02.12.2021 по 30.01.2022 у сумі 27 300 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно вимог статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України та умов укладеного між сторонами кредитного договору, тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні цих процентів підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ТОВ «ФК» Кредит-Капітал».

За правилами частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які у разі задоволення позову покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 27 300 грн процентів за кредитним договором № 4854727 від 01.11.2021 за період з 02.12.2021 по 30.01.2022.

Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору 2 481 грн - за подання позовної заяви та 2 977,20 грн - за подання апеляційної скарги, а всього 5 458,20 грн.

В іншій частині рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна