Провадження № 2-о/357/410/25
У Х В А Л А

24.09.2025 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ярмола О. Я. оглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський об`єднаний відділ Державної міграційної служби України Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про встановлення факту особи та факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить встановити особу заявника та факт його постійного проживання на території України.

З поданої заяви та доданих до неї документів вбачається, що дана заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

При прийнятті до свого провадження заяви, поданої в порядку окремого провадження, суддя вирішує питання відповідності її вимогам розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України, а також загальним вимогам до заяви, передбаченим ст. 175, 177 ЦПК України.

У пункті третьому постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Згідно з п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу розпорядником Реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи Державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Згідно до вимог вищевказаного законодавства України, вбачається, що у разі, якщо Державна міграційна служба України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.

До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Відповідно до вищевказаних нормативних актів, основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення Державної міграційної служби України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації.

Крім того, згідно висновку КЦС ВС від 9 липня 2025 року у справі № 203/2326/23 (провадження №61-2322св24) встановлення особи в судовому порядку для видачі документів, що посвідчують особу, можливе лише після проведення процедури ідентифікації та за наявності доказів неможливості встановлення особи компетентними органами в позасудовому порядку. Для звернення до суду із заявою про встановлення особи обов`язковими документами є свідоцтво про народження та документи щодо неможливості встановлення особи після проведення процедури ідентифікації.

Всупереч, наведеному вище, заявником не надано свідоцтво про його народження.

Так, заявник просить встановити факт постійного проживання на території України з моменту народження, станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) .

Однак, до матеріалів заяви не долучено відповідний підтверджуючий документ (акт чи довідку обслуговуючої будинок організації про місце проживання) на підтвердження вказаних обставин та не вказано адреси фактичного місця проживання у зазначений період.

Також, заявником не наведено обставин, які б свідчили про факт проживання його на території України, зокрема про навчання в певному місці на території України, відомості стосовно можливого перетину заявником державного кордону та відомості щодо документа, який посвідчував особу заявника під час такого перетину. Отже, до заяви не надано відповідних доказів, тобто не підтверджено обставин, що викладені в заяві про встановлення юридичного факту.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням викладених обставин, суддя вважає за необхідне залишити заяву без руху та надати заявникові строк для усунення недоліків зазначених судом.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 293, 294, 297, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський об`єднаний відділ Державної міграційної служби України Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про встановлення факту особи та факту постійного проживання на території України - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків терміном 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити представнику заявника (заявнику), що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. Я. Ярмола