Єдиний унікальний номер №943/482/24
Провадження № 2-др/943/8/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді - Коса І.Б.,

секретаря судового засідання - Дутки С.І.

розглянувши без повідомлення учасників справи в місті Буськ заяву адвоката Лосина Олега Богдановича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом Приватного підприємства «УКРТЕКСТРЕЙДИНГ» до ОСОБА_1 та Буської міської ради Золочівського району Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання незаконним набуття права власності, визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності з припиненням права власності, визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

рішенням Буського районного суду Львівської області від 19 серпня 2025 року частково задоволено позовні вимоги ПП «УКРТЕКСТРЕЙДИНГ», а саме: визнано незаконним набуття права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна: будівлі: літ. В-1 площею 310 кв.м., літ. Д-1 площею 215,9 кв.м., літ. Б-1 площею 13,7 кв.м., літ. Ж-1 площею 6,7 кв.м., літ. Є-1 площею 201,6 кв.м., літ. Г-1 площею 281,2 кв.м., літ. А-1 площею 360,8 кв.м., загальною площею 1389,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; витребувано у ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «УКРТЕКСТРЕЙДИНГ» об`єкт нерухомого майна: будівлі: літ. В-1 площею 310 кв.м., літ. Д-1 площею 215,9 кв.м., літ. Б-1 площею 13,7 кв.м., літ. Ж-1 площею 6,7 кв.м., літ. Є-1 площею 201,6 кв.м., літ. Г- 1 площею 281,2 кв.м., літ. А-1 площею 360,8 кв.м., загальною площею 1389,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПП «УКРТЕКСТРЕЙДИНГ» судовий збір у розмірі 6056,00 грн.

Позивач ПП «УКРТЕКСТРЕЙДИНГ» через адвоката Лосина О.Б. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення від 08.09.2025 та клопотанням про долучення доказів від 08.09.2025, у яких просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «УКРТЕКСТРЕЙДИНГ» судові витрати на професійну правничу допомогу, а також просить долучити до матеріалів справи докази на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу. В обгрунтування поданої заяви адвокат Лосин О.Б. покликався на те, що вищевказаним судовим рішенням позовну заяву ПП «УКРТЕКСТРЕЙДИНГ» задоволено частково, про яке позивачу стало відомо 01.09.2025 року (доставка його до електронного суду). При цьому, представник позивача звертає увагу, що у позовній заяві по цій справі вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести в зв`язку із розглядом справи, у якому, зокрема, зазначено витрати на професійну правничу допомогу та в прохальній частині позовної заяви просив судові витрати покласти на відповідача, а тому з урахуванням ч. 3 ст. 124 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України останній день для подання позивачем доказів, що підтверджують розмір судових витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом даної справи судом припадає на 08.09.2024. Крім того, представник позивача покликався на заявлене ним клопотання про долучення до матеріалів справи, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, доказів, що підтверджують розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач сплатив у зв`язку із розглядом даної справи в суді першої інстанції, а саме: Договір про надання правової допомоги №1-03/2024 від 01.03.2024; Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лосином О.Б. за цим Договором; Копію акта приймання-передачі наданих послуг за цим Договором від 20.08.2025; Копії платіжних інструкцій №ІВ61976924 від 07.03.2024, №220 від 29.05.2024, №260 від 24.07.2024, №821 від 28.11.2024, №912 від 14.02.2025, №1121 від 20.08.2025, де сукупна вартість витрат позивача за надання правової допомоги в цій справі складає 27200,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Іваницький Я.О. своїм процесуальним правом на подання письмових заперечень на вказану заяву про ухвалення додаткового рішення не скористались, будь-яких клопотань до суду від них не надходило.

В силу приписів частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Крім того, частиною другою статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянуши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно частини другої статті 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Разом із тим, в силу приписів частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, релевантні правові висновки щодо застосування відповідних норм права викладені у постановах Верховного Суду від 22.03.2018 року в справі №910/9111/17 та від 14.01.2019 року в справі №927/26/18, що є обов`язковими для суду в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України, де Судом констатовано, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 14 січня 2019 року в справі №927/26/18 виснував, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Зокрема, як свідчать матеріали справи та встановлено судом, що під час судового засідання 16.07.2018 до закінчення судових дебатів відповідач та третя особа не заявили клопотання про компенсацію витрат за надану професійну правову допомогу. Відповідні заяви з доданими до них квитанціями до прибуткового касового ордера від 17.07.2018 року були подані заявниками 19.07.2018 року. Враховуючи наведене у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави для здійснення розподілу понесених скаржниками витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для винесення додаткової постанови.

Крім того, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц вказано, що вже після прийняття постанови у цій справі та після закінчення п`ятиденного строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, відповідачка надала новий розрахунок понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, який доповнила витратами на суму 50894,40 грн. Велика Палата Верховного Суду вважає, що відповідачка пропустила строк для подання доказів понесених витрат. Постанова Великої Палати Верховного Суду ухвалена 13 листопада 2019 року. З тексту касаційної скарги не вбачається, що особа заявляла про те, що нею будуть подані у строки, передбачені частиною восьмої статті 141 ЦПК України, додаткові докази про понесені судові витрати. При цьому строк для подачі таких доказів закінчувався 18 листопада 2019 року включно. З матеріалів справи вбачається, що заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу подана 22 листопада 2019 року, тобто зі спливом строків, передбачених положенням статті 141 ЦПК України.

Разом із тим, процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії; закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та від 31.05.2022 у справі №917/304/21); заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц); потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 року в справі №161/5317/18).

Проте, як встановлено судом, що при поданні позовної заяви (08.03.2024) позивачем ПП «УКРТЕКСТРЕЙДИНГ» зазначено про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести в зв`язку із розглядом цієї справи становить: сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 18168 грн. та професійна правнича допомога 80000 грн., а судові витрати просить покласти на відповідача. Однак, представниками позивача, у відповідності до приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України, не було подано (ні усно, ні письмово) заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і про те, що докази розміру таких витрат буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Разом із тим, як свідчать матеріали справи та встановлено судом, що під час судового засідання 19.08.2025 року до закінчення судових дебатів представниками позивача не заявлено клопотання про компенсацію витрат за надану професійну правничу допомогу. Відповідні заява та клопотання із доданими до них доказами від 08.09.2025 року були подані представником позивача лише 08.09.2025 року (документ сформований в системі «Електронний суд» 08.09.2025). Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави для здійснення розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 08 вересня 2025 року в справі №756/5565/23 виснував, що суд апеляційної інстанції встановив, що позивач або його представник не подали докази, що підтверджують розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції до ухвалення апеляційним судом судового рішення, або заяву про те, що докази розміру судових витрат будуть надані після ухвалення судового рішення протягом п`яти днів. Доводи скаржника, що він зазначив орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в апеляційних скаргах та відзивах на апеляційні скарги відповідача, що, на його думку, є підставою для відшкодування понесених витрат, є необґрунтованими, адже це була заява про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікував понести (поніс) у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції. Водночас заяви, яка стосується витрат на професійну правничу допомогу, яка б змістовно висловлювала намір позивача отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат, апеляційні скарги та відзиви на апеляційні скарги відповідача не містять. У постанові Верховного Суду від 23 квітня 2025 року в справі №542/937/23 зазначено, що «апеляційний суд не врахував, що потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2025 року в справі №756/11137/21 зауважив, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом із відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 28 травня 2025 року в справі №492/800/23 виснував про те, що заяви, яка стосується витрат на професійну правничу допомогу, яка б змістовно висловлювала намір позивача отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат, апеляційні скарги та відзиви на апеляційні скарги відповідача не містять. Тобто на момент ухвалення постанови у суду були відсутні докази на підтвердження факту понесення позивачем витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції і сторона не заявила до судових дебатів про намір надати відповідні докази після ухвалення рішення. Незаявлення до ухвалення судового рішення про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат, а не для залишення її без розгляду. Натомість, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що незаявлення до ухвалення судового рішення про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу та про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат; апеляційний суд не врахував, що позивач ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції, не заявляв до ухвалення судового рішення про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу та про подання відповідних доказів у строки, передбачені частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Тому оскаржену додаткову постанову належить скасувати та в задоволенні заяви відмовити.

Крім того, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2025 року в справі №757/38861/20 міститься висновок про те, що докази витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданої до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України). Таким чином, з урахуванням того, що у справі, яка переглядається, представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванова А. В. - адвокат Заверуха І. Л., подав заяву протягом п`яти днів з моменту ухвалення судового рішення, яка не містить обґрунтування поважності причин неподання останнім доказів судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванова А. В. - адвоката Заверухи І. Л., в частині стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Аналогічний правовий висновок викладений у пункті 103 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 квітня 2025 року в справі №361/8962/19, де Колегія суддів зауважує, що заява приватного виконавця про ухвалення додаткового рішення не містить обґрунтування поважності причин неподання ним доказів судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі.

Крім того, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 червня 2025 року по справі №766/9397/24 міститься правовий висновок про те, що незаявлення до ухвалення судового рішення про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу та про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат, а тому відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Аргументи скаржника, що в матеріалах справи були докази, які підтверджують понесення судових витрат, визнаються необґрунтованими, оскільки, як вказує сам позивач, додаткові угоди, в яких було узгоджено фіксований розмір витрат на правничу допомогу понесених у суді апеляційної інстанції, було надано заявником після ухвалення постанови у справі. Тобто на момент ухвалення постанови у суду були відсутні докази на підтвердження факту понесення позивачем витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції і сторона не заявила до судових дебатів про намір надати відповідні докази після ухвалення рішення. Незаявлення до ухвалення судового рішення про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат, а не для залишення її без розгляду.

Більше того, як убачається із рішення Буського районного суду Львівської області від 19 серпня 2025 року, що судом вирішено питання про судові витрати, зокрема, із відповідача на користь позивача стягнуто судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 6056 грн.

Разом із тим, як встановлено судом та убачається із матеріалів справи, що представниками позивача не подано та не заявлено (ні усно, ні письмово) до закінчення судових дебатів у справі, як це передбачено приписами частини восьмої статті 141 ЦПК України, про необхідність компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу, як і того, що докази таких витрат будуть надані ними до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Згідно ч. 5 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

За таких обставин, оскільки судом вирішено питання про судові витрати (судовий збір), а до закінчення судових дебатів представники позивача не заявили клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, як і того, що докази таких витрат будуть надані ними до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, а заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення не містить обґрунтування поважності причин неподання ним доказів судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі, а тому в задоволенні заяви адвоката Лосина О.Б. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Ураховуючи викладене та керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 223, 247, 249, 259, 260, 263, 264, 265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви адвоката Лосина Олега Богдановича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом Приватного підприємства «УКРТЕКСТРЕЙДИНГ» до ОСОБА_1 та Буської міської ради Золочівського району Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання незаконним набуття права власності, визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності з припинення права власності, визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Кос І. Б.