Справа № 129/1882/25
Провадження № 22-ц/801/2022/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондар О. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 рокуСправа № 129/1882/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 24 липня 2025 року ,постановлену під головуванням судді Бондар О. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

23 липня 2025 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову. Зазначила, що не вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно подружжя, може в подальшому унеможливити виконання рішення суду. Просила суд забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом накладення арешту на спірне майно, набуте сторонами у шлюбі з 17.05.2007 р., а саме:

- приміщення загальною площею (кв.м): 1462.9 житлова площа (кв.м): 167.6, опис: - літ. "А" ресторан з готелем; - літ. "А1" ресторан з готелем; - літ. "А2" навіс; - літ. "АЗ" навіс; - літ. "А4, а" прибудова; - літ. "А5" котельня; - літ. "Аб" прибудова; - літ. "А7" гараж; - літ. "А8" навіс; - літ. "А9" гараж; - літ. "А10" навіс; - літ. "All" прибудова; - літ. "А12" сауна; - літ. "А12п" підвал; - літ. "Б" бесідка; - літ. "В" вбиральня з навісом; - літ. "аі" ганок; - літ. "а4" ганок; - літ. "а5" ганок; - літ. "аб" ганок; - № 1-2 ворота з хвірткою, огорожа, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

- земельну ділянку з кадастровим номером: :15:001:0006, загальною площею - 0,1935 га, за адресою: АДРЕСА_1 , гараж, загальною площею - 139,2 кв. м., магазин - загальною площею: 285,5 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежиле приміщення, що складає 35/1000 частин комплекса, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежиле приміщення, що складає 16/1000 частин комплекса, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером: :10:002:0213, загальною площею - 0,0018 га. Орендодавець Гайсинська міська рада, , орендар: ОСОБА_3 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером: :10:002:0212, загальною площею - 0,0067 га. Орендодавець Гайсинська міська рада, , Орендар: ОСОБА_3 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером: :10:002:0308, загальною площею - 0,0055 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Орендодавець Гайсинська міська рада, , Орендар: ФОП ОСОБА_4 ;

- грошові кошти, що перебувають на наявних банківських рахунках Приватного підприємства "Гайсинський гостинний двір" (Код , зареєстровано 15 серпня 2007 року, тобто під час шлюбу із Позивачем і є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 );

- грошові кошти, що перебувають на наявних банківських рахунках ФОП ОСОБА_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , тобто ,під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 24 липня 2025 року заяву задоволено частково. Накладено арешт на приміщення загальною площею (кв.м): 1462.9 житлова площа (кв.м): 167.6, опис: - літ. "А" ресторан з готелем; - літ. "А1" ресторан з готелем; - літ. "А2" навіс; - літ. "АЗ" навіс; - літ. "А4, а" прибудова; - літ. "А5" котельня; - літ. "Аб" прибудова; - літ. "А7" гараж; - літ. "А8" навіс; - літ. "А9" гараж; - літ. "А10" навіс; - літ. "All" прибудова; - літ. "А12" сауна; - літ. "А12п" підвал; - літ. "Б" бесідка; - літ. "В" вбиральня з навісом; - літ. "аі" ганок; - літ. "а4" ганок; - літ. "а5" ганок; - літ. "аб" ганок; - № 1-2 ворота з хвірткою, огорожа, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку з кадастровим номером :15:001:0006, загальною площею - 0,1935 га, за адресою: АДРЕСА_1 , гараж, загальною площею - 139,2 кв. м., магазин - загальною площею 285,5 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; нежилого приміщення, що складає 35/1000 частин комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; нежилого приміщення, що складає 16/1000 частин комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; грошових коштів, що перебувають на наявних банківських рахунках ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на це майно зареєстроване за ОСОБА_2 під час шлюбу з ОСОБА_1 до набрання рішенням законної сили в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В іншій частині клопотання- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду в частині накладення арешту на арешту на приміщення, загальною площею 1462.9(кв.м) ,житлова площа (кв.м): 167.6, опис: - літ. "А" ресторан з готелем; - літ. "А1" ресторан з готелем; - літ. "А2" навіс; - літ. "АЗ" навіс; - літ. "А4, а" прибудова; - літ. "А5" котельня; - літ. "Аб" прибудова; - літ. "А7" гараж; - літ. "А8" навіс; - літ. "А9" гараж; - літ. "А10" навіс; - літ. "All" прибудова; - літ. "А12" сауна; - літ. "А12п" підвал; - літ. "Б" бесідка; - літ. "В" вбиральня з навісом; - літ. "аі" ганок; - літ. "а4" ганок; - літ. "а5" ганок; - літ. "аб" ганок; - № 1-2 ворота з хвірткою, огорожа, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки з кадастровим номером: :15:001:0006, загальною площею - 0,1935 га, за адресою: АДРЕСА_1 , гараж, загальною площею - 139,2 кв. м., магазин - загальною площею: 285,5 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та грошові кошти, що перебувають на наявних банківських рахунках ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , скасувати і у задоволенні цих вимог клопотання відмовити. Зазначає, що судом помилково накладено арешт на земельну ділянку, що є власністю Гайсинської міської ради та на майно ,що є майном підприємств та не відноситься до складу спільної сумісної власності подружжя. Крім цього, суд наклав арешт на банківські рахунки ФОП ОСОБА_2 , що має найманого працівника, що призведе до невиплати останньому заробітної плати.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає , виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд виходив з того, що предметом спору у даній справі є поділ майна подружжя, а тому невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду, якщо позов буде задоволено. З врахуванням ціни позову даний вид забезпечення є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Частиною 1,2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Правомірність накладення арешту на нерухоме майно, вартість (ремонту, реконструкції), якого є безпосереднім предметом судового спору неодноразово підтверджено висновками Верховного Суду у судових рішеннях від 31 серпня 2020 року у справі № 754/3614/19, від 02 вересня 2020 року у справі № 753/18814/19, від 03вересня 2020 року у справі № 766/7113/20, від 07 вересня 2020 року у справі №766/24532/19, від 07 вересня 2020 року у справі № 522/3471/20, від 09вересня 2020 року у справі 910/3359/20 тощо.

Викладені у заяві про забезпечення позову обставини, ураховуючи положення статті 151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Факт звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом свідчить про наявність спору між сторонами. Обраний позивачем захід забезпечення позову у найбільшій мірі спрямований на забезпечення предмету спору та є співмірним із заявленими позивачем вимогами. Накладення арешту на вказане майно, у разі задоволення позову ,гарантуватиме реальне виконання майбутнього судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що вжитими заходами забезпечення позову порушено право юридичної особи ПП «Гайсинський гостинний двір», є безпідставними, оскільки, суд відмовив у частині накладення арешту на земельні ділянки,що є власністю міської ради. Майно ж приватного підприємства також є предметом спору у цій справі, а накладення арешту на нерухоме майно та земельну ділянку підприємства , жодним чином не перешкоджає господарській діяльності підприємства. Ба більше, вжиття заходів забезпечення позову має тимчасовий характер та поширюється лише на час розгляду справи. Відтак, накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом спору у цій справі, не можна розцінювати як порушення права власності на це майно.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, що дають підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. Відтак, суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про стягнення.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні і користуванні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Крім того, колегія суддів вважає, що таке забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Стосовно наведених у апеляційній скарзі доводів щодо неправомірності накладення арештів на банківські рахунки ФОП « ОСОБА_2 », також є безпідставними, оскільки відповідачем не надано доказів того, що необхідність виплати заробітної плати одному найманому працівнику тягне неможливість накладення арешту на кошти всіх банківських рахунків ФОП .

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності фактично зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення спірних правовідносин і висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 24 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

В. П. Рибчинський