Справа № 932/2923/25
Провадження № 2-з/175/99/25
УХВАЛА

"29" вересня 2025 р. с-ще Слобожанське

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Журавель Т.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Дніпра від 17.06.2025 року справу було передано до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області, за підсудністю.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями справу було передано до судді Журавель Т.С.

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. У визначений судом строк позивач виконав вимоги ухвали суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та залучено у якості третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.09.2025 року позивач через свого представника адвоката Погрібняка Олексія Михайловича через підсистему «Електронний суд» надіслав заяву про забезпечення позову. В обгрунтування поданої заяви вказано, що на даний час існує реальна загроза мобілізації під час воєнного стану, що призведе до неможливості здійснення позивачем батьківських обов`язків, оскільки дитина фактично залишається без належного піклування. У випадку призову позивача на військову службу дитина буде позбавлена належного забезпечення, виховання та догляду, оскільки мати ухиляється від своїх обов`язків і має заборгованість по сплаті аліментів у значному розмірі, на підставі вищевикладеного просив застосувати захід забезпечення позову шляхом заборони територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки проводити мобілізацію та призов позивача, до завершення розгляду даної цивільної справи та набрання законної сили судовим рішенням.

Дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали суд виходив з наступного.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами 1, 5, 6 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

В поданій заяві зазначено, що існує реальна небезпека того, що позивач буде мобілізований до ухвалення рішення суду та буде позбавлений можливості реалізувати своє право на відстрочку, а дитина буде направлена до дитячого будинку, тому, просить забезпечити подану позовну заяву шляхом заборони проводити мобілізацію та призов щодо себе.

При цьому, суд звертає увагу, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, заявником в обґрунтування заяви вказано, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки якщо мобілізаційні заходи щодо нього будуть розпочаті та завершені, то неповнолітня дитина може залишитися без догляду, що може спричинити негативні наслідки.

При цьому суд звертає увагу, що предметом позову, заявленого у цій справі, є виключно встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини, тоді як питання правомірності чи неправомірності дій або бездіяльності територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо ненадання відстрочки від призову за мобілізацією не входить до предмета позову та виходить за межі заявлених вимог, у зв`язку з чим обраний спосіб забезпечення позову є неспівмірним із предметом позову.

Таким чином, суд доходить висновку, що наведені у заяві про забезпечення позову аргументи та докази не свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

За наведених обставин суд доходить висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб.

Керуючись ст. 149 154, 260, 353 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Погрібняка О.М. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. С. Журавель