Справа № 683/1952/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Завадської О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

У червні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (надалі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач/позичальник) про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №7666640 від 09 березня 2024 року в сумі 21794,04 грн, судового збору в розмірі 2422,40 грн, а також витрат на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09 березня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (надалі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №7666640 шляхом обміну електронними повідомленнями згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надіслало пропозицію укласти договір. Відповідачка прийняла пропозицію, після чого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало свої зобов`язання, надавши грошові кошти. Однак, позичальник порушила умови договору, не повернула кредит і не сплатила проценти, що призвело до виникнення заборгованості. 27 листопада 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №27.11/24-Ф, за умовами якого первісний кредитор за плату передав новому кредитору права вимоги за кредитними договорами, зокрема і за договором, укладеним із ОСОБА_1 . Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №7666640 від 09 березня 2024 року у сумі 21794,04 грн, з яких: 4780,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12514,04 грн - заборгованість за відсотками; 4500,00 грн заборгованість з пенею.

Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано строк учасникам справи для подання заяв по суті.

Сторони відповідно до вимог статей 128, 130 ЦПК України належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, заяв по суті не подавали, клопотань не заявляли.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд вважає за можливе, відповідно до ч. 8 ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09 березня 2024 року 08:27:13 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №7666640, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,20% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

27 листопада 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №27.11/24-Ф, за умовами якого позивач отримав право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними між первісним кредитором і боржниками, зазначеними в Реєстрі прав вимоги.

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» пред`явило позов про стягнення із ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №7666640 від 09 березня 2024 року кредитної заборгованості, яка відповідно розрахунку станом на 26 листопада 2024 року становить 21794,04 грн, з яких: 4780,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 12514,04 грн заборгованість за відсотками; 4500,00 грн штраф.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт неповідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як вбачається із паспорта споживчого кредиту інформація надавалась споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартна форма) сторони погодили умови кредитного договору на суму 5000,00 грн, строком на 360 днів, стандартна процентна ставка, відсотків річних 805,20 % річних (2,20 % в день), тип процентної ставки - фіксована, загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою 39600,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною ставкою за весь строк користування кр едитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 44600,00 грн, реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою, відстоків річних 47541,10 %. Здійснення платежів кожні 30 днів по 3300,00 грн зі сплати процентів, останній платіж 8500,00 грн (3300,00 грн проценти та 5000,00 грн кредит). Штрафи: 200,00 грн на 4 ий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або процентів за користування кредитом та 50,00 грн, починаючи з 5 го дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або проценті за користування кредитом. Інформація надана 09 березня 2024 року, яка зберігає чинність та є актуальною до 10 березня 2024 року. Паспорт 09 березня 2024 року 08:26:58 підписано сторонами, зокрема, ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором QV6235.

Зі змісту наданої ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» інформаційної довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» №9 від 19 травня 2025 року вбачається, що на підставі укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ПЕЙТЕК» договору про організацію переказу грошових коштів №190122-1 від 19 січня 2022 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»: 09 березня 2024 року 08:28:06 на суму 5000,00 грн. Номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - a694a1f7-fab9-41f0-9758-1e561421fb11, номер транзакції в системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» - 43375468, Session ID 91, сайт торговця https://creditplus.ua, код авторизації 464126, банк-еквайр АТ «ПУМП», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .

За умовами договору про надання споживчого кредиту №7666640 від 09 березня 2024 року сторонами передбачено надання кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для споживчих (особистих) потреб.

Згідно з п.п. 2.1., 2.4. вказаного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно п. 2.1 договору.

Як вбачається з розрахунку ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» станом на 26 листопада 2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №7666640 від 09 березня 2024 року (дата початку 09 березня 2024 року і дата закінчення 26 листопада 2024 року) становить 21794,04 грн, з яких: 4780,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12514,04 грн - заборгованість за відсотками; 4500,00 грн штраф.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 27 листопада 2024 року уклали договір факторингу №27.11/24-Ф, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 , яка має заборгованість на суму 21794,04 грн, з яких: 4780,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12514,04 грн - заборгованість за відсотками; 4500,00 грн штраф, що підтверджується витягом з реєстру боржників до указаного договору факторингу.

ТОВ «ФК «ДІДЖИ ФІНАНС» перерахувало кошти за договором факторингу №27.11/24-Ф від 27 листопада 2024 року на рахунок ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» згідно з платіжної інструкції від 27 листопада 2024 року №10772 у розмірі 1730342,80 грн.

08 квітня 2025 року за вих. №-АВ ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» направляло відповідачці досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором №7666640 від 09 березня 2024 року.

Щодо стягнення заборгованості за штрафними санкціями.

Відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року по справі №758/5318/23 зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі, якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням грошових зобов`язань, що випливають із кредитних договорів, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідачки за договором про надання споживчого кредиту №7666640 від 09 березня 2024 року сума заборгованості за пенею в розмірі 4500,00 грн задоволенню не підлягає.

Таким чином, сума заборгованості за кредитним договором становить: 4780,00 грн - тіло кредиту, 12514,04 грн - відсотки, а всього 17294,04 грн.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу за договором про споживчий кредит станом на день розгляду справи відповідачкою не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №7666640 від 09 березня 2024 року підлягають задоволенню в загальному розмірі 17294,04 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано: договір про надання правової допомоги №42649746 від 01 січня 2025 року та додаткову угоду №7666640 від 02 квітня 2025 рок до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року, укладені між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Білецьким Б.М.; акт №7666640 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 31 березня 2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги (виконання робіт, надання послуг) на суму 6000,00 грн; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості, з якого вбачається, що по даній справі були надані наступні послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - 3750,00 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи 3750,00 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 750,00 грн; консультація щодо документів та доказів надання юридичних консультацій щодо правильності оформлення і подачі документів, оцінка їх сили у судовому процесі 750,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі №362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №362/3912/18 (провадження №61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі №301/2534/16-ц (провадження №61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц (провадження №61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі №724/318/21 (провадження №61-19599св21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження №12-14гс22)).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

З урахуванням складності та категорії справи (стягнення заборгованості за кредитним договором), обсягу доказів, наявності сталої судової практики, складання позовної заяви та клопотання про витребування доказів не потребувало від професійного адвоката значних зусиль та витрат часу. При цьому, суд бере також до уваги розмір задоволеної кредитної заборгованості, розгляд справи без участі представника позивача, те, що у провадженні адвоката перебувають аналогічні справи за позовами товариства до інших осіб, що вбачається зі змісту договору про надання правової допомоги, тобто процесуальні документи у таких справах є типовими.

Враховуючи наведене, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов заявлено з ціною 21794,04 грн, а задоволено на суму 17294,04 грн, тобто на 79,4% (17294,04 х100/21794,04).

За таких обставин з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1923,40 грн судового збору (2422,40х79,4/100).

На підставі ст. ст. 509, 526, 546, 612, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (, місце знаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 м. Київ) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №7666640 від 09 березня 2024 року в розмірі 17294,04 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту 4780,00 грн; заборгованості за відсотками 12514,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (, місце знаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 м. Київ) судовий збір в розмірі 1923,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (, місце знаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 м. Київ) витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», місце знаходження: 04112, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 м. Київ, ;

відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя