КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №752/7831/24 Головуючий у суді І інстанції: Слободянок А.В.
провадження №22-ц/824/2524/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Івченка Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом, сформованого в системі «Електронний суд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13 жовтня 2022 року у м. Києві по просп. Ак. Глушкова, 30, належному позивачу на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 транспортному засобу KIA Sportage, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , було завдано матеріальних збитків. Керуючи транспортним засобом (ТЗ) Nissan X-Trail, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , водій ОСОБА_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, порушивши вимоги п. п. 2,3 б, 12.1, 13.1 правил дорожнього руху згідно протоколу серії ААД № 372233, що призвело до пошкоджень транспортних засобів та завдало матеріальних збитків.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року (справа №752/15631/22) провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. ст. 124, 122-4, 124 КУпАП закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із вчиненням дії особою в стані неосудності в наслідок хворобливого стану.

Цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована. Моторне (транспортне) страхове бюро надало лист про відмову у відшкодуванні шкоди, згідно якої МТСБУ не має правових підстав для виплати відшкодування з фонду захисту потерпілих.

Позивач вказує, що внаслідок даного ДТП належний йому транспортний засіб KIA Sportage, державний номерний знак НОМЕР_2 , було пошкоджено.

Для підтвердження вартості матеріального збитку було проведено експертом огляд пошкодженого транспортного засобу та складено Звіт № 8944/10/23 про оцінку транспортного засобу KIA Sportage, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким визначено вартість відновлювального ремонту - 273 434,72 грн., вартість ТЗ в пошкодженому стані - 70 241,05 грн. та вартість ТЗ до ДТП - 207 018,00 грн.

Вартість матеріальної шкоди позивачем визначена як різниця між вартістю транспортного засобу до і після ДТП, та становить 136 776,95 грн.

Посилаючись на положення ст.ст.1187,1192 ЦК України, позивач просив позов задовольнити, стягнути з відповідача 136 776,95 грн матеріального збитку, 2 160,00 грн оплати за проведення експертного дослідження, стягнути сплачений судовий збір.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 136 776 грн 95 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані із послугами оцінювача в розмірі 2 160 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 389 грн 37 коп..

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, адвокат Івченко Д.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції при розгляді цивільної справи у порядку цивільного судочинства взяв до уваги не постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 09.03.2023 року по справі № 752/15631/22 , якою відповідача визнано невинним, а викладені факти, які зазначені у протоколах про вчинення адміністративного правопорушення Серії ААД №№ 372234, 372235.

Так, всупереч вимог діючого законодавства, суд першої інстанції обгрунтовуючи вину відповідача у вчиненні ДТП взяв за основу рішення суду за результатами розгляду справи (постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 09.03.2023 року по справі №752/15631/22), а лише дані сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо).

Скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності в діях відповідача вини у вчиненні ДТП, так як у порядку визначеному діючим законодавством (за рішенням суду) відповідача було визнано невинним у вчинені ДТП.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що проведення оцінки транспортного засобу Позивача, здійснювалось на підставі Договору про проведення оцінки майна було укладено між позивачем та ТОВ «Сател Груп» 04.10.2023 року. Предметом даного договору було виконання оцінювачем робіт з оцінки майна позивача, а саме транспортного засобу останнього (п. 1.1. Договору). Тобто в даному випадку послуги з оцінки майна позивача надавались оцінювачем з 04.10.2023 року, а саме з моменту укладання Договору.

Вказував, що зі змісту Звіту про оцінку транспортного засобу № 8944/10/23 від 18.10.2023 року датою огляду транспортного засобу визначено 04.11.2022 року, тобто майже за рік до укладання Договору про проведення оцінки майна. Тобто зі змісту зазначеного вбачається, що на момент надання послуг з оцінки майна за Договором про проведення оцінки майна від 04.10.2023 року об`єкт оцінки, а саме транспортний засіб позивача безпосередньо Оцінювачем не досліджувався, а сама оцінка проводилася на підставі протоколу огляду, складеного 04.11.2022 року.

28 листопада 2024 року (вх. №147612) до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

17 вересня 2025 року (вх. № 117326) до Київського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_2 , в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

17 вересня 2025 року (вх. № 117157) до Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Івченка Д.Ю. про долучення доказів, що характеризують майновий стан сторін, а саме довідку про доходи відповідача, інформацію з Державного реєстру щодо позивача та відповідача, відповідь Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС на адвокатський запит.

17 вересня 2025 року (вх. № 117364) до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_2 , в якому зазначено, що стороною відповідача подані вищевказані документи з порушенням процесуальних строків, без пояснення поважних причин такої несвоєчасності, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 83, ч. 2 ст. 84, ч. 3 ст. 367 ЦПК України. Крім того, вважає, що надані документи не стосуються предмета спору.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивачем у даній справі пред`явлено позов за наявності та доведеності всіх обов`язкових підстав для деліктної відповідальності відповідача, а саме наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, а також вини останнього в її заподіянні, яка була встановлена у даному судовому розгляді. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду спричинену внаслідок його дій.

Визначаючи розмір матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, який підлягав стягненню з відповідача, суд першої інстанції врахував, що за результатами проведеного 04 листопада 2022 року огляду пошкодженого транспортного засобу KIA Sportage, державний номерний знак НОМЕР_4 , суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Сател Груп» 18 жовтня 2023 року підготовлено Звіт № 8944/10/23/1 про оцінку транспортного засобу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу склала 273434,72 грн, вартість об`єкту оцінки на момент пошкодження - 207 018,00 грн, вартість об`єкту оцінки в пошкодженому стані - 70 241,05 грн (з ПДВ).

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки пошкоджений транспортний засіб позивача є фізично знищеним, так як витрати на відновлювальний ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, то відшкодуванню позивачу підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП у розмірі 136 776,95 грн. Також суд першої інстанції вважав, що підлягають стягненню витрати, пов`язані із послугами оцінювача в розмірі 2 160 грн.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2023 року (справа № 752/15631/22), встановлено, що згідно протоколів серії ААД №№ 372234, 372235, ОСОБА_1 13 жовтня 2022 року о 12-12 год. у м. Києві по просп. Ак. Глушкова, 30, керуючи транспортним засобом Нісан, н.з. НОМЕР_5 , не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення із транспортним засобом Мерседес, н.з. НОМЕР_6 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, після чого залишив місце ДТП, чим порушив п.п. 2.10.а, 13.1 Правил дорожнього руху.

Крім того, згідно протоколу серії ААД № 372233, ОСОБА_1 13.10.2022 о 12-15 год. у м. Києві по просп. Ак. Глушкова, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Нісан, н.з. НОМЕР_5 , не був уважним не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості не дотримався безпечного бокового інтервалу, дистанції скоїв зіткнення із транспортним засобом Вольцваген, н.з. НОМЕР_7 , після чого здійснив зіткнення із транспортним засобом Кіа, н.з. НОМЕР_8 , після чого здійснив зіткнення із транспортним засобом ГАЗ н.з. НОМЕР_9 , та здійснив зіткнення із транспортним засобом Пежо, н.з. НОМЕР_10 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдало матеріальних збитків, чим порушив вимоги п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.ст.124,122-4,124 КУпАП закрито на підставі п.3 ч.1 ст.127 КУпАП у зв`язку із вчинення дії особою в стані неосудності внаслідок хворобливого стану (а.с. 10, 11 том 1).

Власником транспортного засобу KIA Sportage, державний номерний знак НОМЕР_4 , є позивач ОСОБА_2 , що вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 , дата реєстрації - 18 вересня 2012 року (а.с.61 том 1).

Цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вбачається з листа МТСБУ від 20 березня 2023 року № 3-016/9200, ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті відшкодування з фонду захисту потерпілих, вказуючи, що відповідно п.32.1 ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Вказується, що за постановою суду правопорушення ОСОБА_1 було вчинено в стані неосудності внаслідок хворобливого стану, тому п. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а сама: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (а.с.14 том 1).

Стороною позивача надано Звіт № 8944/10/23 ТОВ «Сател Груп» про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля KIA моделі Sportage, реєстраційний номер НОМЕР_4 , дата оцінки КТЗ (колісного транспортного засобу) - 13 жовтня 2022 року, дата завершення звіту- 18 жовтня 2023 року. Звіт складено на замовлення ОСОБА_2 (а.с. 22-60 том 1). Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Сател Груп», виданий Фондом державного майна України у 2022 році, дійсний до 2025 року (а.с. 71 том 1). Звіт складно оцінювачем ОСОБА_3 (свідоцтво, посвідчення про підвищення а.с. 72 том 1).

Як вбачається з матеріалів справи, протокол № 8638 огляду транспортного засобу KIA Sportage, державний номерний знак НОМЕР_4 , складено 04 листопада 2022 року оцінювачем ОСОБА_3 (а.с. 59 том 1).

Відповідач запрошувався на 04 листопада 2022 року о 10:00 год. на огляд пошкодженого транспортного засобу KIA Sportage, державний номерний знак НОМЕР_4 (а.с. 67 том 1).

За результатами проведеного 04 листопада 2022 року огляду пошкодженого транспортного засобу KIA Sportage, державний номерний знак НОМЕР_4 , суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Сател Груп» 18 жовтня 2023 року підготовлено Звіт № 8944/10/23/1 про оцінку транспортного засобу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу склала 273 434,72 грн, вартість об`єкту оцінки на момент пошкодження - 207 018,00 грн, вартість об`єкту оцінки в пошкодженому стані - 70 241,05 грн (з ПДВ).

02 грудня 2024 року в суді апеляційної інстанції представник відповідача - адвокат Івченко Дмитро Юрійович подав клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року клопотання адвоката Івченка Дмитра Юрійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 задоволено частково.

Призначено по справі судово-психіатричну експертизу в Державна установа «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

На вирішення експертизи поставлено наступне питання: Чи міг ОСОБА_1 перебуваючи на момент участі у дорожньо-транспортної пригоді, яка мала місце 13.10.2022 року, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

10 червня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли матеріали справи та висновок судово-психіатричного експерта № 809 від 27.05.2025 року за результатами проведення судово-психіатричної експертизи у цивільній справі №752/7831/24.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 809 від 27.05.2025 року ОСОБА_1 перебуваючи на момент участі у дорожньо-транспортний пригоді, яка мала місце 13.10.2022 року, виявляв синкопальний стан, і на той період часу не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними (згідно МКХ-10: R 55; F 07.8) (а.с. 80-83 том 2).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У постанові від 21.04.2021 року у справі № 450/4163/18 Верховний Суд прийшов до висновку, що «відсутність вини водія транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини)».

Крім того, у постанові від 20.12.2023 року у справі № 686/9360/22 Верховний Суд зазначив: «шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Правозастосовча практика у цій категорії справ є усталеною, так Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 450/4163/18 зазначив, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Водночас, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди».

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1186 ЦК України шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі. Якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах.

У постанові від 11.12.2024 року у справі № 626/924/23 Верховний Суд зазначив, що обставини, через які особа в момент завдання шкоди не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, можуть відрізнятися, зокрема і за тривалістю. В одних випадках, це може бути хронічне (тобто тривале або таке, що періодичне повторюється) психічне захворювання, а в інших - відносно короткочасний емоційний стан, який призводить до тимчасового розладу психічної діяльності (наприклад стан афекту тощо). Однак в усіх наведених випадках правове значення при застосуванні статті 1186 ЦК України має те, що фізична особа, яка не визнана недієздатною, в момент завдання шкоди не усвідомлює значення своїх дій та (або) не може керувати ними. Використане законодавцем у першому реченні абзацу 1 частини першої статті 1186 ЦК України формулювання: «Шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується», є загальним правилом, яке поширюється на всіх осіб, які завдали шкоди у відповідному стані, незалежно від виду та тривалості такого стану.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач в момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце13 жовтня 2022 року у м. Києві, по просп. Ак. Глушкова, 30, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Вказані обставини підтвердженні висновком судово-психіатричного експерта Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 809 від 27.05.2025 року (а.с. 80-83 том 2).

Також, суд апеляційної інстанції враховує положення ч. 1 ст. 1186 ЦК України, а саме те, що з урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, яке відбулось 27 серпня 2025 року колегія суддів роз`яснила сторонам положення ст. 1186 ЦК України, та просила надати інформацію про матеріальний стан позивача та відповідача. Дані обставини відображені у протоколі судового засідання від 27 серпня 2025 року (а.с. 93-94 том 2).

На вимогу суду апеляційної інстанції, 17 вересня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвоката Івченка Д.Ю. надав суду докази, що характеризують майновий стан сторін, а саме довідку про доходи відповідача, інформацію з Державного реєстру щодо позивача та відповідача, відповідь Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС на адвокатський запит.

Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлено, що позивач ОСОБА_2 має у власності земельні ділянки кадастровий номер :01:018:0049 площею 0,1025 га (розмір частки 1/1), кадастровий номер :01:016:0007 площею 0,2039 га (розмір частки 1/2); житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 85,9 кв.м., житлова 52,6 кв.м. (розмір частки 1/2).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно відповідача ОСОБА_1 встановлено, що останній не має у власності об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві від 11.09.2025 року, встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 10.09.2025 року на ім`я ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортні засоби не обліковуються зареєстрованими. На ім`я ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , обліковуються зареєстрованими наступні транспортні засоби: транспортний засіб SPORTAGE, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1975 см3, номер кузова НОМЕР_12 , дата реєстрації 04.05.2022 в ТСЦ № 8048.

Відповідно до довідки про доходи № 657524 видана ОСОБА_1 , та вбачається, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Печерський район) в м. Києві і отримує пенсію за віком. За період з 01 січня 2022 року по 30 вересня 2025 року пенсія ОСОБА_1 складає 193 226,70 грн.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги надані докази стороною відповідача, оскільки вони дійсно підтверджують майновий стан сторін, є належними та допустимими.

Що стосується клопотання позивача ОСОБА_2 , яке надійшло до суду апеляційної інстанції 17 вересня 2025 року (вх. № 117364) про те, що зазначені документи подані стороною відповідача з порушенням процесуальних строків без пояснення поважних причин такої несвоєчасності, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вказані докази були надані стороною відповідача на виконання вимог суду апеляційної інстанції та з метою дотримання положення ч. 1 ст. 1186 ЦК України в частині повного розгляду справи, врахування матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди.

Враховуючи викладені обставини та положення ч. 1 ст. 1186 ЦК України, а також майновий становище сторін (те що у ОСОБА_1 пенсія 5000 грн на місяць, він похилого віку, відсутність відомостей в реєстрах про наявність рухомого чи нерухомого майна зареєстрованого за останнім), суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 матеріального збитку завданого внаслідок ДТП, у зв`язку з неосудністю останнього.

Суд першої інстанції розглядаючи спір не врахував положення ст. 1186 ЦК України, не встановив обставини, які мають значення для вирішення спору та не надав оцінки доказам сторін, зокрема щодо матеріального становища потерпілого ОСОБА_2 та особи, яка завдала шкоди - ОСОБА_1 , у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку задовольняючи позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, ухвалене судом першої інстанції рішення, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з апеляційною скаргою відповідач ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 2084 грн 05 коп. (а.с. 126,127 том 1).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 2084 грн 05 коп.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Івченка Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2084 гривень 05 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_13 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_14 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст постанови складено «18» вересня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко