Єдиний унікальний номер судової справи 462/7089/25
Номер провадження 2-о/462/243/25
УХВАЛА

про залишення клопотання без руху

17 вересня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., перевіривши матеріали клопотання заявника про продовження строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною та призначення опікуна за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуном,

встановив:

І. Рух справи.

ОСОБА_1 , 15.09.2025 року (вх. № 20418) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова із письмовим клопотанням про продовження строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, у якій просить суд:

-«продовжити на два роки термін дії рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі № 462/6408/18 від 05.06.2019 року про визнання недієздатним ОСОБА_1 та у справі № 462/5113/19 від 18.09.2019 року, справі № 462/3854/21 від 29.10.2021 року, справі № 462/6338/23 від 19.10.2023 року про визнання недієздатним ОСОБА_1 та про встановлення над ним опіки, призначення опікуном його сестри ОСОБА_1 ».

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.09.2025 року матеріали клопотання передано головуючому судді Галайко Н. М.

Протоколом попереднього відбору присяжних від 15.09.2025 року відібрано присяжних Зелизняк Г. М. та Шимчака Р. С.

Протоколом автоматичного визначення присяжних від 15.09.2025 року основними присяжними визначено Зелизняк Г. М. та Шимчака Р. С.

ІІ. Щодо можливості прийняття заяви до розгляду.

Перевіривши заяву та додані до неї документами, суд дійшов висновку, що заява не відповідає вимогам ст. 175, 177, 294, 297 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

ІІІ. Щодо недоліків заяви.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак заява не містить ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету (у сторін).

ІV. Щодо визначення кола заінтересованих осіб.

Частиною 4 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Всупереч наведеному, у заяві відсутні заінтересовані особи, натомість вказано «зацікавлену особу».

Так, суд зазначає, що усі дані про заінтересовану особу повинні відповідати вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Також суд зазначає, що до заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб зумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

V. Щодо висновку судово-психіатричної експертизи.

Так, відповідно до ч. 6, 7, 8 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Однак з матеріалів клопотання вбачається, що заявник до клопотання не додала відповідного висновку судово-психіатричної експертизи.

Положення ст. 300 ЦПК України не передбачають призначення судом судово-психіатричної експертизи після отримання клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною.

Виходячи зі змісту положень ст. 300 ЦПК України висновок експертизи повинен долучатися до клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною саме заявником на підтвердження викладених у клопотанні обставин, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Отже до клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має бути доданий висновок судово-психіатричної експертизи, який складений на замовлення заявника.

VІ. Щодо змісту вимог та прохальної частини клопотання.

Так, у частині вимоги клопотання міститься прохання: «продовжити на два роки термін дії рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі № 462/6408/18 від 05.06.2019 року про визнання недієздатним ОСОБА_1 та у справі № 462/5113/19 від 18.09.2019 року, справі № 462/3854/21 від 29.10.2021 року, справі № 462/6338/23 від 19.10.2023 року про визнання недієздатним ОСОБА_1 та про встановлення над ним опіки, призначення опікуном його сестри ОСОБА_1 ».

Однак суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Частиною 7 ст. 300 ЦПК України передбачено, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. За приписами ч. 8 ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. В силу ч. 9 вказаної статті суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому ст. 299 цього Кодексу.

Тому не зрозумілим залишається прохання заявника про продовження усіх вказаних в прохальній частині клопотання рішень суду, з врахуванням того, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05.06.2019 року у справі № 462/6408/18 було визнано недієздатним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.09.2019 року у справі № 462/5113/19 встановлено опіку над недієздатним.

Отже сформульований заявником зміст вимог не відповідає вимогам ст. 300 ЦПК України, так заявнику належить конкретизувати зміст вимог.

Окремо суд звертає увагу заявника на те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19.10.2023 року у справі № 462/6338/23 було ухвалено лише: «продовжити на два роки строк дії рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18.09.2019 року у справі № 462/5113/19…».

Більш того, відомостей про продовження строку дії рішення суду від 05.06.2019 року у справі № 462/6408/18 матеріали клопотання не містять.

VІІ. Щодо належного засвідчення копій документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Письмові докази подаються в оригіналі або у належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Як вбачається із копій клопотання та додатків до нього для сторін (заінтересованої особи), які подаються на підставі ч. 1 ст. 177 ЦПК України, такі не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України.

VІІІ. Підсумки.

За нормою ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд приймає до уваги позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висвітлену 07.02.2024 року у справі № 295/434/22, провадження № 61-10948св23, згідно якої формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням» ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, клопотання слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Залишення клопотання без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

На підставі наведеного та керуючись ст. 95, 175, 177, 185, 254, 259-261, 294 ЦПК України, суд -

постановив:

1. Клопотання заявника про продовження строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною та призначення опікуна за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуном залишити без руху.

2. Роз`яснення суду.

Заявнику надається п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду у зазначений строк, клопотання вважати неподаним та повернути заявнику з усіма доданими до нього документами.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

3. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко