Справа № 727/7939/25
Провадження № 2/727/2089/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 вересня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді Дубець О.С.

за участю секретаря судового засідання Вовкун Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців справу за позовом виконавчого комітету міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи

Виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав.

Так, виконавчий комітет міської ради просить суд: позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно його сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 11 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, третій особі - для подання пояснення третьої особи щодо позову.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Третя особа ОСОБА_3 пояснення третьої особи не подала.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 серпня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду.

Стислий виклад позиції учасників справи

Позовні вимоги виконавчий комітет Чернівецької міської ради обґрунтовує такими доводами.

Батьки неповнолітнього ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розлучились 14 липня 2014 року відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців. Вказаним рішенням суд вирішим також залишити проживати ОСОБА_1 разом із батьком.

Мати хлопця, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 26 грудня 2019 року Чернівецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану складений відповідний актовий запис за № 2644.

Батько дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але, фактично, постійно проживає на території Російської Федерації, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє свого сина ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 є учнем 9-го класу КЗ «Чернівецький обласний навчально-реабілітаційний центр «Родина»» та перебуває на неповному державному забезпеченні.

Наразі дитина проживає разом із своїми бабусею ОСОБА_3 та дідусем ОСОБА_6 та двома повнолітніми сестрами, які займаються вихованням, лікуванням, оздоровленням та матеріальним забезпеченням дитини. Батько ОСОБА_7 у його житті участі не бере, навчанням та вихованням не займається. Весь період навчання ОСОБА_8 опікується бабуся, приводить на заняття, забирає додому, відвідує батьківськи збори, цікавиться успіхами в навчальній та поза навчальній діяльності, підтримує зв`язок з класним керівником та адміністрацією закладу.

Позивач вказує, що враховуючи те, що дипломатичні відносини України з Російською Федерацією розірвані, відбулося зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є вимушеною мірою та відповідає якнайкращим інтересам дитини.

ОСОБА_9 ОСОБА_3 виявила бажання в подальшому встановити піклування над неповнолітнім онуком.

З огляду на наведене виконавчий комітет міської ради вважає, що наявні підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_1 .

Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі, позов просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями статей 130, 131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Про причини неявки не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе, на підставі статті 280 ЦПК України, розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, та ухвалити у справі заочне рішення.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом

Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого 26 травня 2009 року, батьком дитини є ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_4 (а.с. 3).

Відповідно до відомостей про зареєстрованих осіб від 09 червня 2025 року, виданих на підставі запиту від 06.06.2025 № 17/1.51-251 начальника служби у справах дітей Чернівецької міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 5).

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14 липня 2014 року, яке набрало законної сили 24 липня 2014 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірваний. Малолітніх дітей: ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з батьком ОСОБА_2 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с 7).

Згідно з паспортом № НОМЕР_2 , встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Російської Федерації (а.с.8).

Згідно з довідкою від 21 березня 2025 року № 01-02/61, наданою Комунальним закладом «Чернівецький обласний навчально-реабілітаційний центр «Родина»», ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнем 9-класу комунального закладу «Чернівецький обласний навчально-реабілітаційний центру «Родина»» та перебуває на неповному державному забезпеченні (а.с. 9).

Згідно з психолого-педагогічною характеристикою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданою Комунальним закладом «Чернівецький обласний навчально-реабілітаційний центр «Родина»», ОСОБА_13 зарахований до навчання 18.04.2016. Батько хлопця проживає в Російській Федерації та є її громадянином. ОСОБА_8 та дві його сестри проживають з бабусею ОСОБА_3 та дідусем ОСОБА_6 , які займаються їхнім вихованням, лікуванням, оздоровленням та матеріальним забезпеченням. Батько ОСОБА_11 у житті ОСОБА_8 участі не бере, навчанням та вихованням не займається. Весь період навчання ОСОБА_8 у закладі бабуся опікується дитиною, приводить на заняття, забирає додому, відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами в навчальній та поза навчальній діяльності, підтримує зв`язок з класним керівником та адміністрацією закладу (а.с. 10).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 27 березня 2025 року, яка є бабусею ОСОБА_2 , поданої на ім`я начальника служби у справах дітей Чернівецької міської ради, батько ОСОБА_1 ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації, більше трьох років проживає там. Вихованням, розвитком, утриманням, матеріальним забезпеченням хлопця займається бабуся (а.с. 11).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 22 квітня 2025 року № 202/11, встановлено, що виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із ухиленням від виконання батьківських обов`язків (а.с. 13-14).

З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частин 1-5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 статті 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до статті 152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписом частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до висновку, наведеному Верховним Судом в постанові від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: відсутність тривалий час піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а своєю негативною поведінкою демонстрація поганого прикладу і створення небезпеки для її життя і здоров`я, не виявлення інтересу до її внутрішнього світу; не створення умов для отримання дитиною освіти, є підставою для позбавлення батьків батьківських прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не цікавиться його навчанням, не бере участі у підготовці до самостійного життя, не забезпечує сина необхідним медичним доглядом та лікуванням, харчуванням, фактично самоусунувся від виховання та піклування дитиною, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання тощо.

Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

За таких обставин, суд доходить висновку щодо наявності підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, та за наявності встановлених обставин справи, не становитиме загрози фізичному та духовному розвитку дитини.

З урахуванням наведеного позовні вимоги виконавчого комітету міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим суд наголошує, що відповідно до частини 1 статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до пункту 12 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарг про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Беручи до уваги положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 280-289, 351-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги виконавчого комітету міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його повного складання до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: виконавчий комітет Чернівецької міської ради, юридична адреса: м. Чернівці, пл. Центральна, буд. 1, .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Дата складання повного судового рішення 23 вересня 2025 року.

Суддя Дубець О.С.