ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/846/25

Головуючий у першій інстанції - Карапиш Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1474/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,-

учасники справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,-

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»» на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 33577-09/2024 від 09.26.2024 в розмірі 18 550 та судовий збір у сумі 2422,40 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилалось на те, що 26.09.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 33577-09/2024, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 7000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

23.12.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 23122024, за яким останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №33577-09 від 26.09.2024.

Позивач зазначав, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не погашена.

Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 18 550 грн, а саме:

- 7000 грн - заборгованість за тілом кредиту;

- 6230 грн - заборгованість за відсотками;

- 5320 грн заборгованість за штрафом.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 04.07.2025 в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» саме за договором про надання фінансового кредиту № 33577-09/2024 від 26 вересня 2024 року, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачкою ОСОБА_1 .

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення районного суду про відмову у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі та вирішити питання судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відмова у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у даній справі є неправомірною, оскільки дане рішення обмежує фактичну можливість стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту правонаступником кредитора.

Зазначає, що надані суду необхідні документи, які підтверджують право вимоги до ОСОБА_1 .. У договорі факторингу та інших документах є наявні підписи обох сторін. Платіжна інструкція підтверджує його оплату. Отже, сторонами було дотримано всі вимоги законодавства для укладення таких видів договорів.

Звертає увагу суду на те, що у зв`язку з технічними неполадками під час підготовки позовної заяви додано витяг з реєстру боржників до ОСОБА_1 за іншим кредитним договором, про що суд під час розгляду справи по суті не повідомив позивача і міг постановити ухвалу про витребування даного доказу або усунення цих недоліків. Однак, про те що даний доказ надійшов до суду з некоректними даними представник позивача дізнався вже із самого тексту судового рішення.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 26.09.2024 відповідачка ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Стар Файненс Груп» із заявкою-анкетою клієнта на отримання фінансового кредиту через веб-сайт товариства в мережі Інтернет https://starfin.com.ua (а.с. 10).

26.09.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 33577-09/2024 (а.с. 15-20), для підписання якого ОСОБА_1 використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором W0140 відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується копією довідки про ідентифікацію ТОВ «Стар Файненс Груп» (а.с. 30), що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.4 Договору про надання фінансового кредиту № 33577-09/2024 від 26.09.2024, товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 7000 грн на умовах строковості, зворотності, платності в безготівковій формі шляхом перерахування на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168-74хх-хххх-3367, строком на 120 днів. Дата надання кредиту - 26.09.2024. Дата погашення кредиту - 23.01.2025. Процентна ставка становить 1% на залишок заборгованості, фіксована. Денна процентна ставка - 0,88% (7392,00/7000,00)/120*100%) та застосовується у межах строку кредитування, вказаного у п. 1.2 цього Договору.

Пунктом 1.6 Договору передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168-74хх-хххх/3367 протягом одного рабочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в пень перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.

У відповідності до паспорту споживчого кредиту, мета отримання кредиту - на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Процентна ставка відсотків річних - 1% в день, що становить 365% річних, загальні витрати за кредитом 7392,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 14 392 грн., реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 2439,14 % (а.с. 12-14).

Підтвердженням надання відповідачці у порядку, встановленому договором, кредитних коштів кредитодавцем, є копія повідомлення ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» вих. № 3426_35 від 28.03.2025, відповідно до якої кредитором позичальниці здійснено перерахування коштів за допомогою системи iPay.ua у сумі 7000 грн, маска картки: НОМЕР_1 , номер транзакції iPay.ua 521116190, дата та час платежу: 26.09.2024 20:00:21 (а.с. 32).

За даними копії квитанції про зарахування № 521116190 від 26.09.2024 на картку отримувача НОМЕР_1 здійснено зарахування 7000 грн (а.с. 33).

Крім того, з листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 15.06.2025 № 20.1.0.0.0/7-250611/56406-БТ, наданого на виконання ухвали Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07.05.2025, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , в Банку емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 26.09.2024 здійснено переказ коштів у сумі 7000,00 грн. (а.с. 75).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 33577-09/2024 від 26.09.2024 ОСОБА_1 18 550 грн, з яких:

- 7000 грн - тіло;

- 2030 грн - відсотки;

- 4200 грн - прострочені відсотки;

- 5320 грн - штрафи (а.с. 27-29).

23.12.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № 23122024, за умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна договору) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (Прива Вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (п. 1.1. договору).

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами.

Відповідно до п. 1.4. Договору права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Право вимоги - це право грошової вимоги клієнта до боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) та право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла та виникне на підставі укладених боржниками кредитних договорів (розділ 2 договору) (а.с. 34-38).

У витягу з реєстру боржників до договору факторингу № /2024 від 23.12.2024 підписано ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор), зазначена ОСОБА_1 , в якої наявна заборгованість за договором № 33577-09/2024 від 26.09.2024 (а.с. 93).

23.12.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор) підписано акт приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 23.12.2024 до договору факторингу № 23122024 від 23.12.2024, за яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 23.12.2024, складений у письмовій формі згідно із додатком №1 до договору та електронній формі згідно із додатком 1-1 до договору (а.с. 40).

Згідно з платіжної інструкції № 9471 від 23.12.2024 ТЗОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало ТОВ «Стар Файненс Груп» плату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 23122024 від 23.12.2024, без ПДВ (а.с. 41).

17.04.2025 на адресу відповідачки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило досудову вимогу про погашення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 33577-09/2024 від 26.09.2024 (а.с. 42).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» саме за договором про надання фінансового кредиту № 33577-09/2024 від 26 вересня 2024 року, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачкою ОСОБА_1 .

Проте, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» саме за договором про надання фінансового кредиту № 33577-09/2024 від 26 вересня 2024 року, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачкою ОСОБА_1 .

Відповідно до матеріалів справи, 26.09.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 33577-09/2025, за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 грн, строком на 120 днів, дата погашення кредиту 23.01.2025, за користування кредитом товариством нараховуються проценти в розмірі 1% на залишок заборгованості, що є платаю за користування кредитом, денна процентна ставка складає 0,88% та застосовується у межах строку кредитування.

У п. 8 Договору зазначений електронний підпис W0140 ОСОБА_1 , а також у матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію, з якої вбачається, що ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «Стар Файненс Груп» за одноразовим ідентифікатором W0140, який відправлено позичальниці 26.09.2024 о 07:57:28 РМ на номер телефону НОМЕР_4 .

До кредитного договору надані підписані ОСОБА_1 електронним підписом НОМЕР_5 заявка-анкета клієнта на отримання фінансового кредиту (а.с. 10-11), паспорт споживчого кредиту (а.с. 12-14), графік платежів (а.с.21-22), та інформаційне повідомлення споживача (а.с. 23).

Також надано правила надання коштів у кредит (а.с. 6-9).

На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідачка належним чином не виконала свої зобов`язання щодо погашення кредиту, а тому за кредитним договором № 33577-09/2024 від 26.09.2024 у ОСОБА_1 наявна заборгованість загальною сумою 18550 грн, з яких: 7000 грн - тіло; 2030 грн - відсотки; 4200 грн - прострочені відсотки, 5320 грн - штраф (а.с. 27-28).

Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, як і не надано свого розрахунку.

Встановивши вказані обставини та враховуючи, що між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, відповідачка отримала кредитні кошти, але в порядку та на умовах договору не повернула їх, тому колегія суддів приходить до висновку, що у матеріалах справи наявні докази отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 7 000 грн та відсутні докази погашення заборгованості.

Щодо переходу права вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 33577-09/2024 від 26.09.2024 від первісного кредитора ТОВ «Стар Файненс Груп» до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» районний суд зазначив, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» саме за договором про надання фінансового кредиту № 33577-09/2024 від 26 вересня 2024 року, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачкою ОСОБА_1 .

Проте, такі висновки суду першої інстанції є помилковими, враховуючи наступне.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Пунктом 1.2 договору факторингу №23122024 від 23.12.2024 передбачено, що внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

На підтвердження права вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 33577-09/2025 від 26.09.2024 до ОСОБА_1 матеріали справи містять:

- Договір факторингу № 23122024, укладений між ТОВ «Стар Файненс Груп» первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»;

- Витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 23122024 від 23.12.2024 де указано ОСОБА_1 ;

- Акт приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 23.12.2024 до договору факторингу № 23122024 від 23.12.2024;

- Платіжна інструкція (безготівковий переказ в національній валюті) від 23.12.2024.

Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 33577-09/2024.

Щодо стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 33577-09/2024 від 26.09.2024, апеляційний суд зазначає наступне.

Позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 33577-09/2024 від 26.09.2024, за яким у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 18 550 грн, з яких:

- 7000 грн - тіло;

- 2030 грн - відсотки;

- 4200 грн - прострочені відсотки;

- 5320 грн - штрафи (а.с. 27-29).

24.02.2022 у Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який продовжувався Указами Президента України від 14.03.2022 у справі № 133/2022, від 18.04.2022 у справі № 259/2022, від 17.05.2022 у справі № 341/2022, від 12.08.2022 у справі № 573/2022, від 07.11.2022 у справі № 757/2022, від 06.02.2023 у справі № 58/2023, від 01.05.2023 у справі № 254/2023 і діє по цей час.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Також цим Законом внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 5320 грн задоволенню не підлягають.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що відповідачкою взяті на себе зобов`язання не виконано, у передбачені в договорах строки грошові кошти (кредит) та нараховані відсотки не повернуто, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка не сплачувалась ні новому, ні попередньому кредитору.

ОСОБА_1 не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду належних і допустимих доказів на спростування наявності у неї заборгованості та доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості наданий ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», та відсутність заборгованості в частині процентів.

Отже, у відповідачки ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наявна заборгованість у розмірі 13 230 грн, з яких: 7000 грн - за тілом кредиту; 6230 грн - за відсотками.

За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за результатом розгляду справи по суті позовних вимог.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

При зверненні з позовною заявою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплачено 2422,40 грн (а.с. 5) судового збору, а при зверненні з апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплачено 3633,60 грн (а.с. 92 зворот).

Ураховуючи, що апеляційний суд задовольняє позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» частково на суму 13230 грн, що становить 71,32% (13230 грн х 100% / 18550 грн), тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 1727,65 грн (2422,40 грн х 71,32% / 100%) за розгляд справи судом першої інстанції та 2591,48 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором в розмірі 13230,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в розмірі 1727,65 грн за розгляд справи судом першої інстанції та 2591,48 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ст. 389 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», 79018, Львівська область, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок № 1, корпус № 28, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 17.09.2025.

Головуючий Судді :