1Справа № 335/9209/25 2/335/3837/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2025 року м. Запоріжжя
Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Служба у справах дітей Вільнянської міської ради, про визнання батьківства,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , звернувся до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Служба у справах дітей Вільнянської міської ради, в якому просить визнати його, батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , №303 від 06.07.2021 року складеного Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а саме: виключити відомості про ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який записаний батьком дитини, та вказати в графі «Батько»- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.
В липні 2025 року було проведено тест ДНК щодо ймовірності його батьківства щодо ОСОБА_5 . Відповідно до Висновку від 23.07.2025 року: Результати тесту ДНК показали, що батьківство не виключено. (У гаданого (передбачуваного) батька і дитини 18 загальних аллель.) З імовірністю 99,999995834% гаданий (передбачуваний) батько є біологічним батьком дитини. Ймовірність батьківства: 99,999995834%.
Враховуючи те, що тільки після отримання результатів зазначеного тесту ДНК позивач дізнався, що насправді є біологічним батьком ОСОБА_9 , він звертається до суду з цим позовом про визнання батьківства.
Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що у відкритті провадження необхідно відмовити, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.
Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.
Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.
Визначення поняття «іноземний елемент» надано в п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право», а саме іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: а) хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; б) об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; в) юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.
Визначення підсудності справ з іноземним елементом залежить від категорії спору. При вирішенні питання про підсудність справ судам України також мають враховуватися вимоги загальної, альтернативної, договірної, виключної підсудності.
За змістом частини другої статті 3 ЦПК України, правила про підсудність, передбачені в міжнародних договорах, мають пріоритет перед нормами внутрішнього права.
Кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8 Загальної декларації прав людини).
Вищезазначені норми дозволяють дійти висновку про те, що судам загальної юрисдикції України підвідомчі справи за участю іноземних фізичних осіб, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно.
Таким чином, з норм спеціального Закону України «Про міжнародне приватне право» вбачається те, що єдиним варіантом, коли позивач - громадянин України, може звернутися до українського суду з позовом, який є іноземцем, може мати місце тоді, коли відповідач має на території України постійне місце проживання або місце знаходження, або рухоме чи нерухоме майно.
Як свідчать матеріали справи, предметом позову є визнання батьківства.
Позивач звертаючись до суду з позовом щодо підсудності справи посилається на ст. 28, ч.9, ч. 10 ст. 28 ЦПК України.
Частиною 1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 28 ЦПК України визначено підсудність справ за вибором позивача, зокрема, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, згідно з пунктами 9, 10 цієї статті позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.
Однак, нормами цивільного процесуального Кодексу України визначення підсудності даної категорії справ за вибором позивача не передбачено.
Згідно матеріалів позову, позивач ОСОБА_1 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач не є громадянином України та він проживає АДРЕСА_3 , відомості про проживання чи реєстрацію в Україні відсутні, і позивачем таких доказів не надано, як і не надано доказів наявності нерухомого майна на території України немає.
Відомості про те, що сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, також відсутні.
Так, у міжнародному цивільному процесі під підсудністю цивільних справ за участю іноземних осіб (міжнародною підсудністю) розуміють компетенцію судів певної держави щодо розгляду і вирішення цивільних справ та здійснення окремих процесуальних дій щодо іноземного елемента. Тому, спочатку необхідно вирішити питання про те, чи підлягає розгляду конкретна справа на території держави, до суду якої звернувся заявник, а вже потім має бути визначений конкретний суд, наділений повноваженнями вирішувати подібні цивільні справи.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у справах, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.
Справи за участю позивача фізичної особи громадянина України до фізичної особи відповідача, який є іноземним елементом, і не має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно на території України, не підсудні судам України. В даному випадку справа має розглядатися відповідним судом іноземної держави, не підлягає розгляду відповідно до цивільного законодавства України, оскільки позивач є громадянином України, а відповідач - громадянином Республіки Вірменії, правовідносини між сторонами обтяжені ознакою «іноземний елемент».
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.
За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, суд вважає, що у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Служба у справах дітей Вільнянської міської ради, про визнання батьківства, слід відмовити.
Суд, звертає увагу позивача, що він має право звернутись за захистом своїх прав та інтересів до компетентного суду Республіки Вірменії.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 15, 13, 19, 186, 258, 259, 263, 264, 352, 447 ЦПК України, суддя,
ПОСТАНОВИВ:
У відкритті провадженні у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Служба у справах дітей Вільнянської міської ради, про визнання батьківства - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду складена та підписана 18.09.2025.

Суддя В.О. Макаров