Дата документу 18.09.2025
Справа № 501/4565/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом представника ОСОБА_1 адвоката Макарова І.М.

до

відповідача ОСОБА_2 ,

предмет та підстави позову: про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири,

учасники справи:

представник позивача адвокат Макаров І.М.,

представник відповідача адвокат Латій О.В.,

ухвалив рішення та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

Представник ОСОБА_1 адвокат Макаров І.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, згідно якої просить суд стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 277 878,00 грн., завдану внаслідок залиття квартири та судові витрати у справі, витрати на правову допомогу.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Позивач 11.04.2024 дізналась, що сталось залиття її квартири з верхнього поверху, а саме квартири АДРЕСА_3 .

Позивач 12.04.2024 звернулась до голови правління ОСББ пров.Хантадзе, буд.6 Симончука М.І. із заявою про проведення обстеження кв. АДРЕСА_1 за фактом залиття та просила створити для цього комісію з представників організацій, що надають послуги з утримання будинку та обслуговування систем водопостачання.

12.04.2024 комісією у складі голови правління ОСББ пров.Хантадзе, буд.6 Симончук М.М, ОСОБА_3 , Кошелєва Т.Б. складено акт №1 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення. Комісійним обстеження встановлено, що внаслідок залиття в квартирі АДРЕСА_4 постраждали: стеля, підлога, двері, шпалери, стіни. В результаті обстеження вище розташованої квартири АДРЕСА_3 виявлено: протікання з електричного котла опалювання. У висновку комісії зазначено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_4 стало імовірне протікання котла опалювання кв. АДРЕСА_3 .

Позивач стверджує, що акт від 12.04.2024 відповідає вимогам, викладеним у правилах, в ньому зазначено звідки відбулось залиття та інші необхідні для такого документа реквізити, а тому цей акт може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.

Судовим експертом Мазуровою І.С. 16.07.2024 сладено висновок №020/2024 за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження, згідно якого встановлено пошкодження квартири АДРЕСА_4 та причиною залиття квартири АДРЕСА_4 стало ймовірне протікання котла опалення в квартирі АДРЕСА_3 та вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень в квартирі АДРЕСА_4 внаслідок залиття складає 277 878,00 грн.

Позивач стверджує, що на добровільних засадах відповідач відмовився відшкодувати нанесені позивачу матеріальні збитки або провести ремонті роботи своїми силами та за свій рахунок, тому позивач змушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідач відзиву на позов не надав.

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що акт про залиття квартири є неналежним доказом, складений з порушенням Правил, тому розмір шкоди, складений на підставі даного акту є необґрунтованим, тощо.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 31.10.2024 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.103).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 13.11.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с.108-109).

Ухвалами Іллічівського міського суду Одеської області від 28.03.2025, від 09.07.2025 у клопотанні представника відповідача про призначення у справі судової експертизи відмовлено (а.с.172-174, 199-201).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 28.04.2025 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.187).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.19-20).

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.26).

Позивач 11.04.2024 дізналась, що сталось залиття її квартири з верхнього поверху, а саме квартири АДРЕСА_3 .

Позивач 12.04.2024 звернулась до голови правління ОСББ пров.Хантадзе, буд.6 Симончука М.І. із заявою про проведення обстеження кв. АДРЕСА_1 за фактом залиття та просила створити для цього комісію з представників організацій, що надають послуги з утримання будинку та обслуговування систем водопостачання (а.с.27).

12.04.2024 комісією у складі голови правління ОСББ пров.Хантадзе, буд.6 Симончук М.М, ОСОБА_3 , Кошелєва Т.Б. складено акт №1 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення. Комісійним обстеження встановлено, що внаслідок залиття в квартирі АДРЕСА_4 постраждали: стеля, підлога, двері, шпалери, стіни. В результаті обстеження вище розташованої квартири АДРЕСА_3 виявлено: протікання з електричного котла опалювання. У висновку комісії зазначено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_4 стало: «імовірне протікання котла опалювання кв. АДРЕСА_3 ».

У даному акті зазначено в графі: «Винуватець шкоди відмовився від підпису» у присутності ОСОБА_4 . В акті наявні підписи всіх членів комісії.

Судовим експертом Мазуровою І.С. 16.07.2024 сладено висновок №020/2024 за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження, згідно якого встановлено пошкодження квартири АДРЕСА_4 та причиною залиття квартири АДРЕСА_4 стало ймовірне протікання котла опалення в квартирі АДРЕСА_3 та вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень в квартирі АДРЕСА_4 внаслідок залиття складає 277 878,00 грн. (а.с.34-66).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст.1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання деліктної відповідальності за ст.ст.1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Подібні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 25 лютого 2019 року у справі № 466/4051/15-ц.

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" встановлено форму акту, який складається у разі залиття квартири (додаток №4 до Правил).

Згідно з вказаними Правилами акт складається комісією за участю представників організації, яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та організації, яка обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника будинку або будинкового комітету і затверджується начальником організації, яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою.

В акті повинно бути відображено: дата його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, з вини якого сталося залиття; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії.

Відмова від підпису складеного акту присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність і у такому випадку в акті має бути зазначено, що такі особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 201/658/16-ц.

За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст.77 - 80 ЦПК України).

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.19-20).

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.26).

Позивач 11.04.2024 дізналась, що сталось залиття її квартири з верхнього поверху, а саме квартири АДРЕСА_3 .

Позивач 12.04.2024 звернулась до голови правління ОСББ пров.Хантадзе, буд.6 Симончука М.І. із заявою про проведення обстеження кв. АДРЕСА_1 за фактом залиття та просила створити для цього комісію з представників організацій, що надають послуги з утримання будинку та обслуговування систем водопостачання (а.с.27).

12.04.2024 комісією у складі голови правління ОСББ пров.Хантадзе, буд.6 Симончук М.М, ОСОБА_3 , Кошелєва Т.Б. складено акт №1 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення. Комісійним обстеження встановлено, що внаслідок залиття в квартирі АДРЕСА_4 постраждали: стеля, підлога, двері, шпалери, стіни. В результаті обстеження вище розташованої квартири АДРЕСА_3 виявлено: протікання з електричного котла опалювання. У висновку комісії зазначено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_4 стало: «імовірне протікання котла опалювання кв. АДРЕСА_3 ».

У даному акті зазначено в графі: «Винуватець шкоди відмовився від підпису» у присутності ОСОБА_4 . В акті наявні підписи всіх членів комісії.

Судовим експертом Мазуровою І.С. 16.07.2024 складено висновок №020/2024 за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження, згідно якого встановлено пошкодження квартири АДРЕСА_4 та причиною залиття квартири АДРЕСА_4 стало ймовірне протікання котла опалення в квартирі АДРЕСА_3 та вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень в квартирі АДРЕСА_4 внаслідок залиття складає 277 878,00 грн. (а.с.34-66).

Отже, факт залиття квартири позивача з вини відповідача підтверджується актом від 12.04.2024.

Презумпцію вини у залитті квартири, належної позивачу, відповідачем в ході розгляду справи в суді не спростовано, тому суд доходить до висновку про наявність вини відповідача у залитті квартири кв. АДРЕСА_1 .

Доводи представника відповідача про те, що акт залиття від 12.04.2024 є неналежним та недопустимим доказом, не заслуговують на увагу, оскільки акт відповідає формі, встановленій Правилами від 25 серпня 2005 року № 927/11207, в ньому наведені: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття, та наведені в ньому дані відповідачем не спростовані.

Посилання сторони відповідача на відсутність у вищезгаданому акті підпису відповідача, суд оцінює критично, оскільки у ньому міститься відмітка про те, що винуватець шкоди відмовився від підпису у сприсутності члена комісії ОСОБА_4 .

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2018 у справі №753/20314/15, у якій зазначено, що не підписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотнього останній не довів. Відтак, якщо власник квартири, у якій сталася аварійна ситуація, що спричинила залиття, не підписав письмовий акт обстеження, це не призведе до втрати таким документом юридичної сили, а отже й доказового значення для справи.

Доводи представника відповідача про те, що в акті не вказано дату затоплення квартири на увагу не заслуговують, оскільки Правилами від 25 серпня 2005 року № 927/11207 не передбачено імперативної вимоги щодо такого зазначення та відсутність в акті інформації про дату затоплення не спростовує того, що факт затоплення мав місце.

Згідно із висновком №020/2024 від 16.07.2024 за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження, вартість вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень в квартирі АДРЕСА_4 внаслідок залиття складає 277 878,00 грн. (а.с.34-66).

Разом з тим, доводи представника відповідача щодо неналежності висновку про оцінку матеріального збитку, суд відхиляє, адже відповідачем в суді не було заявлено клопотання щодо проведення експертизи стосовно розміру завданої матеріальної шкоди.

Таким чином, відпоідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири кв. АДРЕСА_1 , не надав інших доказів щодо розміру спричиненої майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

Зокрема, згідно платіжної інструкції №0.0.1 від 24.10.2024 (а.с.1) позивачем при подачі позову сплачено 2778,78 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Представник позивача у позові просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частина 2 ст.137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч.1 ст.1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону ч.1 ст.1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження цих обставин суду, крім договору про надання правничої допомоги, також повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.

Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, у позові позивачем заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу адвоката (а.с.6-7).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

В матеріалах справи наявні копії:

- ордеру надання правничої допомоги (а.с.101);

- договору №06/08/2024 від 28.08.2024 про надання правничої допомоги (а.с.99-100).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній детальний опис правової допомоги, акт виконаних робіт, тощо.

Крім того, заявником не надано до суду документів, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо).

За таких обставин, суд не знаходить підстав для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу.

Відповідно до квитанції, за проведення будівельно-технічного експертного дослідження позивач сплатив 15 000,00 грн. (а.с.98), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов представника ОСОБА_1 адвоката Макарова І.М. до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) майнову шкоду у розмірі 277 878,00 грн., завдану внаслідок залиття квартири та судові витрати у справі, витрати на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати за сплату судлового збору у розмірі 2778,78, грн. та витрати пов`язані з проведенням будівельно-технічного експертного дослідження у розмірі 15 000,00 грн.

У задоволенні вимоги про стягнення витрат за правову допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Чорноморського міського

суду Одеської області М.І.Петрюченко