ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8250/25 Справа № 203/4748/24 Суддя у 1-й інстанції - Іваницька І. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк»,

на рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 13 травня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

13.09.2024 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором у сумі 71 980,34 грн, а також судових витрат у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 07.10.2014 між АТ «Альфа-Банк», яке в подальшому перейменоване на АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

В порушення умов кредитного договору відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, тому станом на 22.01.2023 виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 71 980,34 грн, з яких 22 411,38 грн прострочене тіло кредиту, 449,93 грн відсотки за користування кредитом, 47 929,97 грн тіло кредиту, 189,06 грн відсотки за прострочене тіло кредиту.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Центрального районного суду міста Дніпра від 13 травня 2025 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07.10.2014 відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

30.06.2025 року Акціонерним товариством «Сенс Банк» подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 13 травня 2025 року та винесення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції жодним чином не спростовано та не досліджено ту обставину, що відповідачем фактично отримано кредитні кошти та користування ними впродовж 2014-2023 років, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою, зокрема, відповідачка систематично користувався коштами та здійснював відповідні кредитні транзакції, однак судом першої інстанції не надано жодної оцінки вищенаведеного факту.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 71 980, 34 грн., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

07 жовтня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк», яке в подальшому перейменоване на АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка»), згідно з яким банком було відкрито картковий рахунок у валюті гривня, випущено міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску та встановлено ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 75 000,00 грн (пункти 1, 2 додатку до договору).

Пред`являючи позов, АТ «Сенс Банк» посилалося на те, що ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 22 січня 2023 року виникла заборгованість, яка складає 71 980,34 грн.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.1.1 Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка»), укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75 000,00 грн. Сума кредиту, що є доступною клієнту на момент видачі клієнту картки та підписання цього Додатку, з встановленого Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та вказаного в цьому Додатку ліміту відновлювальної кредитної лінії, складає 10 400,00 грн.

Згідно з п. 2.2 вищевказаного Додатку процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 24 % річних на торгові операції та операції зняття коштів.

Пунктом 2.3 даного Додатку встановлено розмір мінімального платежу, який складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, при цьому сторони погоджуються, що розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 грн.

Відповідно до пункту 4 додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 07 жовтня 2014 року умови програми «Моментальна розстрочка на карту» діють відносно товарів/послуг, які пропонуються партнерами банку, що вказані та/або будуть вказані у майбутньому в додатку № 4 до договору, та передбачають повернення заборгованості шляхом здійснення обов`язкових рівних платежів згідно з положеннями, що визначені договором. У випадку вчинення клієнтом операції з використанням картки на суму не менше 300 грн з метою оплати вартості товарів/послуг у мережі партнерів банку, що вказані та/або будуть вказані в додатку № 4 до договору в майбутньому, за рахунок коштів відновлювальної кредитної лінії, умови користування коштами відновлювальної кредитної лінії для частини суми заборгованості, що використана для здійснення придбання товару/послуг в мережі партнерів банку, що вказані та/або будуть вказані в Додатку № 4 до договору в майбутньому, змінюються з дати вчинення відповідної покупки в мережі партнерів банку, що вказані та/або будуть вказані в Додатку № 4 до договору в майбутньому. При настанні обставин, передбачених умовами цього пункту, до відносин сторін застосовуються умови програми «Моментальна розстрочка на карту».

Умови надання кредиту за програмою «Моментальна розстрочка на карту», розмір процентів та інших платежів, а також умови повернення кредиту визначено у підпунктах 4.1-4.5 пункту 4 додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 07 жовтня 2014 року.

Зокрема, у пункті 4.3 додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб передбачено, що строк користування сумою кредиту для програми «Моментальна розстрочка на карту» починається з моменту придбання клієнтом товару/послуги в мережі партнерів банку, що вказані в Додатку № 4 до договору з використанням картки та складає 36 місяців для партнера банку «Ельдорадо»/ «Фокстрот. Товари для дому» чи інший строк, що визначений в додатку №4 до договору для кожного окремого партнера банку з вказаних у додатку №4 до договору.

В матеріалах справи відсутній додаток № 4 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Представником позивача не надано доказів придбання відповідачкою будь-яких товарів чи послуг у торгівельних мережах партнерів банку, що відповідно свідчить про ненастання строку користування кредитом (36 місяців), передбаченого п. 4.3 вищевказаним додатком до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Судом встановлено, що сторонами був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб саме в рамках обслуговування продукту «Максимум» та строк користування кредитом становив 2 роки.

Визначаючи розмір заборгованості за користування кредитом, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачка на підставі договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб отримала платіжну картку строком дії 2 роки з моменту її випуску, на яку перераховано кредитні кошти, якими вона користувався.

Тобто, фактично, відповідачка могла користуватись кредитними коштами та відповідно здійснювати погашення по кредиту через дану картку лише до 07 жовтня 2016 року.

Враховуючи правову природу даного кредитного договору, а саме, що відповідач може періодично брати кредитні кошти та зобов`язаний їх відповідно періодично повертати, суд вважає, що момент закінчення строку кредитування збігається зі строком дії картки, тобто в даному випадку 07 жовтня 2016 року.

Судом встановлено, що строк дії картки становить 2 роки з моменту її випуску, тобто строк дії картки закінчується 07 жовтня 2016 року, отже, момент закінчення строку кредитування теж - 07 жовтня 2016 року. Тому, у банку з 08 жовтня 2016 року виникло право вимагати повернення кредиту згідно з умовами договору.

Відтак, у межах строку кредитування з 07 жовтня 2014 року до 07 жовтня 2016 року відповідачка повинна, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти, а починаючи з 08 жовтня 2016 року - зобов`язана незалежно від пред`явлення вимоги повернути всю заборгованість за договором позивачу.

Представником позивача не надано доказів того, що після закінчення строку дії картки був укладений новий кредитний договір або було пролонговано дію відновлювальної кредитної лінії на новий строк та видано нову картку, а тому суд вважає, що кінцевий строк кредитування у справі становить 07 жовтня 2016 року, що відповідає строку дії картки.

Отже, положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Складений позивачем розрахунок заборгованості по кредиту не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом станом на 06 жовтня 2016 року заборгованість у відповідачки по тілу кредиту становила 12 092,09 грн, по процентам 261,98 грн.

Як вбачається з виписки по рахунку за період з 07.10.2014 по 22.01.2023, до 31.01.2022 відповідачка продовжував знімати грошові кошти, поповнювати рахунок, а позивач нараховувати та списувати в тому числі проценти за користування кредитом поза межами строку дії кредитного договору до 09.01.2023. Згідно виписки: всього витрат 208 273,32 грн, всього надходжень 135 849,70 грн (в тому числі за період з 07.10.2016 по 09.01.2023 108 510,58 грн). Поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки 71 980,34 грн.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження укладення з відповідачем після 07.10.2016 іншого кредитного договору, видачі кредитної картки та строку її дії.

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача відсотків за користування кредитними коштами, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо умов кредитування з 07.10.2016, а тому з відповідача підлягає стягненню сума фактично отриманих та неповернутих коштів.

Натомість, виписка по рахунку за кредитною карткою підтверджує те, що відповідачка повністю, з надлишком, повернула кошти за кредитом, з урахуванням боргу станом на 06.10.2016 в сумі 12 354,07 грн та витрачених коштів за період з 07.10.2016 по 09.01.2023 в сумі 56 475, 98 грн.

У зв`язку з наведеним підстави для задоволення позову відсутні.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки ці висновки ґрунтуються на ретельному аналізу доказів, що є у матеріалах цивільної справи.

Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо умов кредитування з 07.10.2016, а тому з відповідача підлягає стягненню сума фактично отриманих та неповернутих коштів.

Крім того, виписка по рахунку за кредитною карткою підтверджує те, що відповідачка повністю, з надлишком, повернула кошти за кредитом, з урахуванням боргу станом на 06.10.2016 в сумі 12 354,07 грн. та витрачених коштів за період з 07.10.2016 по 09.01.2023 в сумі 56 475, 98 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду міста Дніпра від 13 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: