Справа № 462/4725/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 вересня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в особі головуючого судді Боровков Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача 560777,50 грн майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги мотивує тим, що 03 квітня 2025 року, о 17 год. 55 хв., на вул. Городоцька,224 у м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BYD SONG PLUS», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходилася вона, та автомобіля марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 02 травня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 850 грн. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ББС Іншуранс» згідно з договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221132160. Відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № 27 від 26 травня 2025 року вартість матеріального збитку завданого власнику марки «BYD SONG PLUS», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП 03 квітня 2025 року, з врахуванням результатів його обстеження 05 травня 2025 року, в цінах на дату обстеження, без врахування ПДВ на складові (запчастини) та матеріали становить 720777,50 грн. ПрАТ «СК «ББС Іншуранс» виплатило їй 160000,00 грн страхового відшкодування. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити, стягнувши з відповідача суму різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, конверт повернувся до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.

Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Оскільки відповідачка у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8 статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги статей 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

23 липня 2025 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяви із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали адміністративної справи № 462/2563/25, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 03 квітня 2025 року, о 17 год. 55 хв., на вул. Городоцька,224 у м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BYD SONG PLUS», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходилася позивачка ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

Дана ДТП сталася в результаті порушення пункту 13.1.ПДР України водієм автомобіля марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який керуючи вказаним автомобілем не врахував безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «BYD SONG PLUS», д.н.з. НОМЕР_1 , який по інерції здійснив зіткнення з автомобілем «BMW Х7», д.н.з. НОМЕР_3 , який зупинився по переду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 02 травня 2025 року у справі № 462/2563/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 850 грн. /а.с.5/.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 убачається, що на момент ДТП автомобіль марки «BYD SONG PLUS», 2024 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , належав на праві власності ОСОБА_1 /а.с.10/.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ББС Іншуранс» згідно з договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221132160 /а.с.83,84/.

Відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № 27 від 26 травня 2025 року, проведеної судовим експертом Галамай Я.І. (свідоцтво № 357 від 24.11.2000 року) вартість матеріального збитку завданого власнику марки «BYD SONG PLUS», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП 03 квітня 2025 року, з врахуванням результатів його обстеження 05 травня 2025 року, в цінах на дату обстеження, без врахування ПДВ на складові (запчастини) та матеріали становить 720777,50 грн /а.с.6-25/.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17.

12 червня 2025 року ПрАТ «СК «ББС Іншуранс» здійснило виплату на користь ОСОБА_1 в межах ліміту відповідальності, передбаченому полісом № 221132160, перерахувавши 160000,00 грн, що підтверджується платіжним документом № 8 /а.с.87/.

З огляду на наведене, заявлений позивачкою розрахунок залишкової суми боргу має наступний вигляд: 560777,50 грн (720777,50 грн (фактичний розмір шкоди згідно з експертним висновком) 160000,00 грн (сума страхового відшкодування) = 560777,50 грн (різниця)).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вказане, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (чинного на момент ДТП) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

У постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц Верховний Суд підтримав вказаний висновок, зазначивши, що оскільки страховик завдавача шкоди виплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону № 1961-IV, - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20) зазначено: «різниця між виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, зумовлена законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком - франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Тому саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Тому суд першої інстанції установивши, що розмір шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, зробив правильний висновок, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою».

ПрАТ «СК «ББС Іншуранс» у повному обсязі виконала свої зобов`язання, здійснивши виплату страхового відшкодування позивачці у розмірі максимальної (верхньої) межі зобов`язань страховика, передбаченої полісом № 221132160, яка становить 160000,00 грн.

Отже, різниця між сумою шкоди, завданої позивачці пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП в розмірі 720777,50 грн та сумою страхового відшкодування, виплаченою за полісом № 221132160, у розмірі 160000,00 грн покладається на винну особу відповідача.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що вимога про стягнення 560777,50 грн майнової шкоди (720777,50 грн - 160000,00 грн) є підставною та підлягає задоволенню.

Крім цього, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача, стягнувши з останнього на користь позивачки судовий збір в розмірі 5607,78 грн./а.с.3/.

Керуючись статтями 81,89,141,263-265,280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 560777 гривень 50 коп. майнової шкоди та 5607 гривень 78 коп. судового збору. Всього стягнути - 566385 (п`ятсот шістдесят шість тисяч триста вісімдесят п`ять) гривень 28 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 ).

Суддя:

Оригінал рішення.