Провадження №: 2/336/2309/2025
19 вересня 2025 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Нєдєльчевої О.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
До суду, через адвоката Чоп`яка В.Ф., звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом.
В обґрунтування позову зазначено, що у грудні 2023 року Відповідач звернувся до Позивача із проханням надати у борг грошові кошти у сумі 11 000,00 доларів США. Вказані грошові кошти із слів Відповідача йому були потрібні для купівлі автомобіля, який дуже терміново продавав знайомий Відповідача за дуже вигідною ціною, адже знайомий виїжджав за кордон на постійне місце проживання. У Позивача на той час не було всієї суми коштів, а тому Позивачка повідомив, що зібрати необхідну суму коштів він зможе дещо пізніше. У січні необхідна сума коштів була зібрана та передана у борг Відповідачеві, в присутності свідків ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , про що Відповідач власноручно написав відповідну боргову розписку. Грошові кошти надавались у борг строком на один рік, оскільки Відповідач обіцяв за цей час знайти покупця та вигідно продати автомобіль на покупку якого брались у борг грошові кошти, та повернути борг. У випадку коли Відповідач не зміг ти до цього часу продати автомобіль, то він зобов`язався продати Позивачу частку квартири, що є їхньою спільною власністю, й таким чином розрахуватись із боргом. Строк повернення відображений у борговий розписці, з якої вбачається, що Відповідач зобов`язується повернути борг не пізніше січня 2024 року. Нажаль Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та грошові кошти не повернув, а також відмовляється від того, щоб з`явитись до нотаріуса для переоформлення належної йому частки квартири й уникає спілкування із Позивачем.
На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача 455 103,00 грн, що є еквівалентом 11 0000,00 доларів США.
Ухвалою Шевченківського районного суду від 24.04.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 12.06.2025 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду від 12.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 26.08.2025 року.
25.08.2025 від позивача надійшов оригінал розписки.
Судове засідання, призначене на 26.08.2025, відкладено через неявку відповідача.
В судове засідання 19.09.2025 сторони не з`явилися.
У матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судові засідання не з`являвся, судові повістки поверталися до суду неврученими із приміткою «за закінченням терміну зберігання», правом надання відзиву не скористався.
Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.
В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 21.01.2023 року ОСОБА_2 взяв грошові кошти у ОСОБА_1 у розмірі 11 000 тисяч доларів США та зобов`язався зазначену суму повернути до січня 2024 року. Зазначений факт підтверджується борговою розпискою від 21.01.2023 року (а.с. 8, 30).
Строк повернення не пізніше січня 2024 року.
Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, грошові кошти не повернув.
У зв`язку із чим, у відповідача наявна заборгованості у розмірі 11 000 тисяч доларів США.
Відповідно до ч. 2 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Згідно із змістом ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Щодо можливості визначення зобов`язання у іноземній валюті.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц (постанова від 16.01.2019) зробила такі з правові висновки
Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Такі випадки передбачені статтею193, частиною четвертою статті524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»(далі - Декрет № 15-93),Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.
Отже, судом встановлено, що відповідач відповідно до розписки отримав грошові кошти у сумі 11 000 доларів США, свої зобов`язання не виконав, а тому саме така сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача без зазначення її еквівалента у національній валюті, оскільки інакше вносить двозначність у розмінні суті обов`язку боржника.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір стягується з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 218, 505, 526, 527, 530, 545, 1046, 1049, 1049 ЦК України, ст.ст. 78, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суму боргу за договором позики оформленим борговою розпискою від 21.01.2023 у розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) доларів США,
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 4511,03 гривень.
Відомості, передбачені п. 5 ч. 4 ст. 265 ЦПК України:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Є.С. Боєв