Справа № 383/1169/25
Номер провадження 2/383/613/25
УХВАЛА

19 вересня 2025 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючої судді Адаменко І.М., у приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області, розглянувши матеріали цивільної справи № 383/1169/25 за позовом Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , треті особи: Державне підприємство «Одеська залізниця», Кропивницька окружна прокуратура Кіровоградської області та приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Писаковська Ольга Іванівна, про визнання недійсним договору дарування,-

ВСТАНОВИВ:

Бобринецькимй відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , треті особи: Державне підприємство «Одеська залізниця», Кропивницька окружна прокуратура Кіровоградської області та приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Писаковська Ольга Іванівна, про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , якийукладено 22.07.2025 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу № 388/1169/25 розподілено головуючому судді Адаменко І.М.

Вирішуючи питання про відкриття провадження за вказаним позовом приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в ч.ч.1,2 ст.27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Виняток з вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати недійсним договір дарування нерухомого майна від 22.07.2025 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Писаковською О.І., зареєстрованого в реєстрі за №739.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у пунктах 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч.1 ст.30 ЦПК України). Згідно з положеннями ч. 1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке нерухоме майно; про право володіння і користування ним (ст.358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Згідно з пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація об`єктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК України. При цьому за місцезнаходженням нерухомого майна повинні пред`являтися також позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому (щодо інвестиційних договорів про будівництво нерухомого майна, договорів про участь у фонді фінансування будівництва тощо).

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності, застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Віднесення позовів до виключної підсудності здійснюється, виходячи із критерію їх виникнення з приводу нерухомого майна, навіть коли вимоги не заявлені безпосередньо відносно самого нерухомого майна.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Так, Верховний Суд в постанові від 10.10.2019 у справі №336/3185/18, провадження (№61-14226св19) вказав на те, що у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватись правила виключної підсудності. Правила статті 30 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна у тому числі у спорах про визнання правочину з нерухомістю недійсним.

Крім того, аналогічно до застосування ч.1 ст.30 ЦПК України, у своїй постанові від 16.02.2021 у справі 911/2390/18 (провадження №12-73гс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майном», а тому правило вищевказаних норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати недійсним договір дарування квартири, яка у розумінні ст.181 ЦК України, є нерухомим майном.

За таких обставин, підсудність даної справи визначається за правилом виключної підсудност, визначеним в ч.1 ст.30 ЦПК України та на вказані правовідносини положення ч.1 ст.27 ЦПК України не поширюються.

З урахуванням наведеного та у урахуванням місця розташування нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_2 , суд дійшов висновку про підсудність даної справи Подільському районного суду міста Кропивницького, за місцезнаходження нерухомого майна.

Згідно п.1) ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З огляду на вищевикладене, дана справа не належить до територіальної юрисдикції Бобринецького районного суду Кіровоградської області, тому підлягає передачі до належного суду - Подільського районного суду міста Кропивницького.

Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст.27, 31, 32, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 383/1169/25 за позовом Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , треті особи: Державне підприємство «Одеська залізниця», Кропивницька окружна прокуратура Кіровоградської області та приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Писаковська Ольга Іванівна, про визнання недійсним договору дарування, передати за підсудністю до Подільського районного суду міста Кропивницького.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали направити позивачу до відома.

Ухвала набирає чинності негайно з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 19.09.2025р.

Суддя І. М. Адаменко