Справа № 358/1199/25 Провадження № 2-о/358/106/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Лебединець Г.С., присяжних: Бибик О.В., Шлями Г.О., секретар судового засідання Ведмеденко І.В., за участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Орло Ю.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Богуславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення фізичної особи померлою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, у якій просить оголосити померлим її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - від дня вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ. Днем його смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місцем смерті населений пункт Мар`їнка, Покровського району Донецької області, Україна.

Заяву мотивувала тим, що її син ОСОБА_2 з початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України став на захист незалежності та суверенітету держави. У січні 2023 вона отримала сповіщення, що її син, вірний військовій присязі на вірність українському народу, мужньо виконувавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу та незалежність, зник безвісті 16.01.2023 н.п.Мар`їнка Покровського району Донецької області. Актом проведення службового розслідування за фактом зниклого безвісті військовослужбовця визнано, що зникнення безвісті, зокрема, ОСОБА_2 відбулося під час виконання бойового завдання. Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин, ОСОБА_2 числиться безвісті зниклим. 25.01.2023 на підставі її заяви було зареєстроване кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України. Відомостей про перебування ОСОБА_2 в полоні немає.

У зв`язку з тим, що тривалий час ( більше двох років) будь-які відомості про ОСОБА_2 відсутні, у заявника є підстави припускати факт загибелі останнього під час бойових дій.

Оголошення військовослужбовця ОСОБА_2 померлим необхідно заявнику для отримання передбачених законодавством виплат та оформлення спадщини.

23.07.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду по суті.

В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, з підстав у ній зазначених, та просили задовольнити. Додатково представник заявника зазначила, що у м.Мар`їнка бойові дії припинені 16.01.2025, що є підставою для застосування положень ст.46 ЦК України та оголошення ОСОБА_2 померлим.

В судове засідання представник заінтересованої особи Богуславського ВДРАЦС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, заперечень проти заяви відділ не має.

В судове засідання представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України не з`явився, надав письмові пояснення по суті вимог заявника ОСОБА_1 та просив їх врахувати про розгляді справи по суті. З пояснень вбачається, що представник заінтересованої особи заперечує проти задоволення заявлених вимог. Зазначає, що із заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 пропав безвісти в період дії воєнного стану на території України, за обставин, які виникли в результаті збройної агресії РФ проти України. Виходячи з положень ч.2 ст.46 ЦК України, коли воєнні дії на території України не закінчилися та про закінчення воєнного стану в Україні не оголошено, особа може бути оголошена померлою лише через два роки, або з урахуванням конкретних обставин і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Таким чином, законодавець у ч.2 ст.46 ЦК України визначив, з настанням якої події пов`язаний початок перебігу строку, коли суд може оголосити фізичну особу померлою, а саме день закінчення воєнних дій. У зв`язку з тим, що воєнні дії на території України тривають, відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, тому звернення заявника до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним і виключає можливість визнання особи померлою в порядку ч.2 ст.46 ЦК України.

В судове засідання представник заінтересованої особи ВЧ НОМЕР_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету, заяв про відкладення до суду не надходило.

З урахуванням думки учасників справи та положень ст.223 ЦПК України, судом протокольно ухвалено проводити судовий розгляд за даною явкою.

Суд, з`ясував всі обставини справи та перевірив їх доказами, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_2 - а.с.8.

Відповідно до сповіщення сім`ї №3/52 від 23.01.2023, ОСОБА_2 , 1988 року народження, вірний військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконувавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісти 16 січня 2023 в н.п. Мар`їнка Покровського району Донецької області (повідомлення з в/ч НОМЕР_1 №108 від 23.01.2023) а.с.10.

Відповідно до витягу з наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 09.06.2022 №162, солдата ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу частини. а.с.11.

Згідно копії наказу командира ВЧ НОМЕР_3 від 23.04.2023 №1288, за результатами проведеного службового розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли 16.01.2023 зникненню безвісти під час виконання бойового завдання військовослужбовця ОСОБА_2 визнано, що зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 відбулося під час виконання бойового завдання та пов`язано з виконанням службових обов`язків під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. а.с. 12-15.

Згідно витягу з журналу ведення бойових дій ВЧ НОМЕР_1 за 16.01.2023 - в період часу з 12:00 21:00 противник проводив штурмові дії у н.п.Мар`їнка, внаслідок чого, зокрема, солдат ОСОБА_2 , безвісти зник. а.с.16.

Згідно Акту проведення службового розслідування за фактом зниклого безвісті військовослужбовця від 19.03.2023 та 23.04.2023, визнано, що зникнення безвісти, зокрема, військовослужбовця ОСОБА_2 відбулося під час виконання бойового завдання та пов`язано з виконанням службових обов`язків під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. а.с.17-20.

З копії Витягу з ЄРДР, вбачається, що 25.01.2023 на підставі заяви ОСОБА_1 від 24.01.2023 було зареєстроване кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України за фактом зникнення безвісти її сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання військових завдань в с.Мар`їнка Покровського району Донецької області. ЄРДР зареєстровано за № 0000285. а.с.21.

Листом від 21.03.2023 командувач Десантно-штурмових військ ЗСУ повідомив ОСОБА_3 (рідна сестра ОСОБА_2 ), що ОСОБА_2 має статус особи, безвісти зниклої під час захисту Батьківщини в районі н.п.Мар`їнка Донецької області. Станом на надання відповіді вказаний населений пункт знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території, тому проведення пошуково-рятувальних заходів неможливе. а.с.28.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №85 від 09.06.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти на території бойових дій. а.с.30.

Згідно відповіді Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» №08-11/26300 від 05.08.2025, в реєстрі оборонців України, які перебувають у полоні держави агресора відсутня інформація про перебування ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у полоні. а.с.72.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

За змістом ч. 1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до ч.2, 3 ст.46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності.

Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Неможна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується навсебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина першастатті 89 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

При оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю.

У даному випадку суд уважає встановленим та доведеним, що син заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходив військову службу в ЗСУ за мобілізацією в особливий період (воєнний стан), зник безвісти 16.01.2023 в н.п. Мар`їнка Покровського району Донецької області під час проведення штурмових дій противника на позиції ЗСУ.

Надані суду докази не містять жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 , що дає суду підстави зробити вірогідне припущення про його смерть внаслідок виконання ним обов`язків військової служби.

Суд відхиляє доводи Міністерства оборони України про те, що подання заяви про оголошення померлим ОСОБА_2 є передчасним, оскільки воєнні дії на території України тривають, як такі, що спростовуються частиною другою статті 46 ЦК України, у якій йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан, та висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22, згідно з яким з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій від 30.04.2025 № 779, датою початку бойових дій у Мар`їнській територіальні громаді є 24.02.2022, датою завершення бойових дій є 16.01.2025.

Таким чином, місто Мар`їнка з 17.01.2025 офіційно визнано тимчасово окупованою територією України.

У зв`язку із чим, на момент звернення до суду з цією заявою сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, а саме з моменту закінчення бойових дій у місці загибелі військовослужбовця, що спростовує доводи Міністерства оборони України про передчасне звернення заявника до суду.

Така позиція узгоджується із висновками Верховного Суду у справі 740/3257/23 ( постанова від 24.06.2025).

Ухвалюючи рішення, суд також виходить з того, що відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Отже, держава повинна захищати та сприяти реалізації законних прав, свобод та інтересів всіх своїх громадян. Виконання цього обов`язку не може бути вибірковим.

Судове рішення про оголошення фізичної особи померлою з моменту набрання ним законної сили є підставою для припинення правосуб`єктності такої фізичної особи. На підставі вказаного рішення суду органом державної реєстрації актів цивільного стану реєструється смерть особи та видається свідоцтво про смерть.

Після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст. 1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія або інші виплати, передбачені законом, шлюб припиняється (ст. 104 СК України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст. 248 ЦК України).

Правом, яке держава має захищати та забезпечувати можливість для його реалізації, в даному випадку є право заявника, як громадянки України, на оголошення її сина померлим, що, у свою чергу, стане підставою для реалізації нею інших своїх прав та обов`язків, пов`язаних зі смертю чоловіка, зокрема, спадкування, отримання відповідної допомоги (виплати) тощо.

Оскільки в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем ЗСУ, пропав безвісти 16.01.2023 за обставин, що загрожували йому смертю, під час бойового зіткнення з противником, дані про те, що він знаходиться у полоні, відсутні, суд вважає наявними підстави для застосування до спірних правовідносин другого речення ч.2 ст.46 ЦК України та оголошення ОСОБА_2 померлим до спливу двох років від дня закінчення бойових дій.

При цьому, враховуючи конкретні обставини зникнення безвісти ОСОБА_2 - під час воєнного стану, внаслідок вогневого впливу збройних формувань РФ на бойові позиції ЗСУ, суд з урахуванням положень ч.3 ст.46 ЦК України вважає можливим оголосити ОСОБА_2 померлим від дня його вірогідної загибелі ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті вважати м.Мар`їнка Покровського району Донецької області.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місце перебування цієї особи суд за місцем перебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст.46, 47 ЦК України, ст.81, 89, 258-259, 263, 293, 305-309, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити.

Оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_4 , який народився в м.Богуслав Київська область, який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , виданого органом 3221, дата видачі 22.05.2018, який зник близько 12:30 16.01.2023 в місті Мар`їнка Покровського району, Донецької області під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, з дати набрання рішенням законної сили.

Днем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати дату ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Місцем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати місто Мар`їнка, Покровського району, Донецької області, Україна.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.С.Лебединець

Присяжні Г.О.Шляма

О.В.Бибик