Дата документу 25.08.2025
Справа № 334/6851/25
Провадження № 2/334/3687/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

25 серпня 2025 року

Суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Ісаков Д.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Соклової Наталі Іванівни до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якій позивач просить суд витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (адреса: 69063, місто Запоріжжя, вулиця Поштова, 23) документи, які підтверджують право власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на комерційне нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Поділити спільне майно подружжя наступним чином:

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину від 33/50 (тридцять три п`ятдесятих) часток жилого будинку АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 1000 кв.м. Право власності на дане нерухоме майно зареєстроване за відповідачем - ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 22.06.2001 року;

визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Nissan» модель Leaf, 2015 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 ;

визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину автомобіля марки Subaru модель Forester, 2008 року випуску, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 ;

визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину комерційного нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) кошти в національній валюті України, в розмірі, еквівалентном 10000 (десяти тисячам) доларів США в якості компенсації витрат подружжя за проведення ремонту та придбання меблів 61/100 (шістдесят одній сотій) частці житлового будинку АДРЕСА_3 , житловою площею 37,6 кв.м., загальною площею 243,0 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 1285 кв.м., що належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на праві особистої приватної власності.

Здійснити розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, після отримання позовної заяви перевіряє її на дотримання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Частиною першою ст.187 ЦПК України передбачено, що суддя відкриває провадження у справі за відсутності, крім іншого, підстав для залишення позовної заяви без руху.

Проаналізувавши позовну заяву та додані до неї документи суддя вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачці час для усунення недоліків, виходячи з наступних міркувань.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 виник спір про поділ спільного майна подружжя, тому при прийнятті позовної заяви суд враховує наступне.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

У порушення вказаних вимог позовна заява ОСОБА_1 , не містить:

- відомостей про джерело та час придбання всього спірного майна, та не зазначені докази, які підтверджують вказані обставини;

- обґрунтованого розрахунку вартості всіх об`єктів права спільної сумісної власності подружжя на час звернення до суду з позовною заявою, тобто, дійсну (ринкову) вартість усіх спірних речей - об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно постанови ВП ВС від 25.08.2020 по справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Також, п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачає, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , вказала, що позов не містить вимог майнового характеру.

У зв`язку з цим позивачу необхідно визначити ціну позову, яка повинна відповідати дійсній ринковій вартості спірного майна кожного об`єкту права спільної сумісної власності подружжя, який вказано у позові, станом на день подання позовної заяви до суду, а також, має сплатити судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, до позовної заяви позивачем не додано доказів сплати судового збору.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір з урахуванням обґрунтованої ціни позову та надати суду документ, що підтверджує таку оплату.

Крім того, позивачем не надано актуальної інформації щодо права власності на нерухоме майно, а саме витягу з Державного реєстру про право власності на житловий будинок та нежитлове приміщення.

Щодо клопотання про витребування від ТОВ «ЗМБТІ» документів, які підтверджують право власності ОСОБА_2 на комерційне нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 позивачкою не надано доказів, що у неї виникли складності в отриманні вказаних доументів.

Суд враховує, що прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України - суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на зазначені недоліки позовної заяви, суд вважає за необхідне залишити її без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями: 175-177, 185, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі усунення недоліків позовної заяви в зазначений строк, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві разом з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ісаков Д.О.