Справа № 148/851/25
Провадження №2/148/516/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник, адвокат Кравець Віта Анатоліївна, до Тульчинської міської ради як органу опіки та піклування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - Служба у справах дітей Тульчинської міської ради, про повернення дітей матері,-

встановив:

В квітні 2025 року адвокат Кравець В.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.12.2018 у справі №148/2056/18 задоволено позов Тульчинської райдержадміністрації, як органу опіки та піклування, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Підставою для задоволення позову та відібрання дітей у ОСОБА_3 , як зазначено в рішенні, стало те, що остання зловживала алкогольними напоями, недостатньо приділяла уваги своїм дітям та ніде не працювала.

22.02.2023 ОСОБА_7 уклала шлюб із ОСОБА_8 та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_9 .

Позивачка проживає і зареєстрована у будинку свого чоловіка ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 більше не зловживає спиртними напоями, працює в ТОВ «Вінтермо» укладальником пакувальником, її чоловік ОСОБА_8 - військовослужбовець ЗСУ, дохід сім`ї складає 35000 грн. в місяць.

Позивачка регулярно спілкується з дітьми, відвідує їх, цікавиться їх поведінкою, здоров`ям та навчанням. Вона вважає, що зі своїми дітьми у неї налагоджені взаєморозуміння і вона зможе надалі позитивно впливати на їх поведінку та виховувати їх на принципах поваги, любові та взаєморозуміння.

З огляду на вказане вище представник позивачки просить суд повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на виховання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, посилаючись на викладені впозовній заяві обставини. Позивачка зазначила, що діти були в неї відібранні без позбавлення її батьківських прав в 2018 році, і проживають в будинку сімейного типу. Вона вже два роки не вживає алкогольні напої, змінила свою поведінку, працює, спілкується з дітьми. Проживає разом з чоловіком в с. Нестерварка в приватному будинку, в якому створили належні умови для проживання дітей. Чоловік не заперечує, щоб її діти проживали з ними. Вона любить дітей, хоче віддавати їм своє материнське тепло та турботу.

Представник відповідача Тульчинської міської ради в судовому засіданні не заперечила проти позову. Зазначила, що причини, які стали підставою для ухвалення рішення про відібрання дітей від позивачки, відпали. Відповідачка змінила свою поведінку, не вживає алкогольні напої, має сім`ю та постійну оплачувану роботу. Також нею забезпечено умови для проживання дітей разом з нею, що встановлено Службою у справах дітей Тульчинської міської ради.

Представник Служби у справах дітей Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Дитина ОСОБА_4 , в присутності свого законного представника ОСОБА_10 , в судовому засіданні зазначив, що він з братом проживають та виховуються у дитячому будинку сімейного типу в сім`ї ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Разом з тим, протягом всього часу проживання окремо від матері звязок з нею не був втрачений. Мати їх з братом часто навідувала, давала кошти на їх потреби. Він не заперечує проти того, щоб бути повернути у сімю матері, проживати з нею.

Дитина ОСОБА_5 , в присутності свого законного представника ОСОБА_10 , в судовому засіданні також виявив бажання повернутися до матері та проживати з нею. Зазначив, що мати з ним звязок не втрачала, відвідувала, приносила гостинці та давала кошти на його дрібні потреби.

Законний представник дітей - ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що він не проти повернення дітей матері. Позивачка не втрачала з дітьми звязок протягом їх проживання у його сімї, та й діти бажають проживати з матірю.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 22.12.2009 (а.с. 7), та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Зарічненської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 09.08.2012 (а.с. 7 зв.бік).

Згідно копії паспорту № НОМЕР_3 , виданого 29.09.2023 органом 0534, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є громадянкою України (а.с. 5).

З витягу з реєстру територіальної громади слідує, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6 зв.бік).

Згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.12.2018 у справі №148/2056/18 у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відібрано неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , без позбавлення батьківських прав. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 07.11.2018, і до досягнення ними повноліття із їх перерахуванням на особисті рахунки дітей у відділені Державного ощадного банку України, про що свідчить копія вказаного рішення (а.с. 8-10).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 22.02.2023 Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 20.11.2024 встановлено, що ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 22.02.2023, про що зроблено актовий запис № 55. Після державної реєстрації ОСОБА_7 змінила дошлюбне прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 11).

З копії акту обстеження умов проживання від 12.03.2025, складеного спеціалістами служби у справах дітей Тульчинської міської ради та фахівцем із соціальної роботи КУ «ЦНСП» Тульчинської міської ради, встановлено, що комісією проведено обстеження умов проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що сім`я проживає в будинку, який належить чоловіку позивачки - ОСОБА_8 , та складається з 3-х кімнат, кухні, санвузла. Загальна площа будинку складає 98,5 кв. м., житлова площа становить 55, 9 кв. м. В будинку чисто, прибрано та тепло, в наявності нові меблі. Опалення в будинку пічне та газове, запас дров в наявності. Санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають нормам. На прибудинковій території розміщені господарські будівлі, город. Матір дітей - ОСОБА_1 працює в ПП «Вінтерн», її чоловік є військовослужбовцем ЗСУ. Дохід сім`ї складає 35000 грн. на місяць (а.с. 12 зв.бік-13).

Згідно копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААД №176170 ОСОБА_8 має третю групу інвалідності загального захворювання (а.с. 13 зв.бік).

Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №143 від 19.02.2025 ОСОБА_8 на обліку не перебувала, за медичною допомогою не зверталася (а.с. 14).

Згідно копії довідки від 15.11.2024 №ВС00-000008 ОСОБА_8 займає посаду укладальника пакувальника в ТОВ «ВІНСМАК», дохід за період з 23.08.2024 по 31.10.2024 склав 13179,26 грн. ( а.с. 15).

Відповідно до копії характеристики від 28.02.2025 №2 ОСОБА_8 працює в ТОВ «Вінтермо» укладальником пакувальником, за час роботи проявила себе як дисциплінований, організований та відповідальний працівник ( а.с. 15 зв.бік).

З копії довідки № 141 від 18.02.2025, виданої старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради, встановлено, що ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Скарги і заяви від жителів села на неї не надходили (а.с. 16).

Згідно копії паспорту НОМЕР_5 , виданого 3-м МВ у м. Вінниці УДМС України у Вінницькій області 06.04.2016, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , є громадянином України (а.с. 16 зв.бік-17).

З витягу з реєстру територіальної громади слідує, що ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17 зв.бік).

Як вбачається із копії заяви ОСОБА_8 від 01.04.2025, яка засвідчена приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Сухомлин О.А., він дає згоду на місце перебування та місце проживання в належному йому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , своїй дружині ОСОБА_8 та її дітям ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 18).

Належність ОСОБА_8 на праві власності будинку АДРЕСА_2 підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Овчарук О.О. 20.07.2013 (а.с. 18 зв.бік-21).

Як слідує з висновку органу опіки та піклування Тульчинської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради № 294 від 16.07.2025, враховуючи, що громадянка ОСОБА_1 не була позбавлена батьківських прав, характеризується позитивно, привела житловий будинок до належного санітарно-побутового стану, створила належні умови для проживання та виховання дітей, офіційно працевлаштувалася, а також у зв`язку з позитивними змінами в її особистому житті та відсутністю безпосередньої загрози для життя і здоров`я дітей, виконавчий комітет Тульчинської міської ради, як орган опіки та піклування Тульчинської міської ради вважає за доцільне повернення неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у біологічну сім`ю матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 71-72, 73-75).

Вирішуючи питання про те, чи є позов ОСОБА_1 обгрунтвоаним, чи підлягає він задоволенню, чи в його задоволенні слід відмовити, суд виходить із такого.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ст. 51 Конституції України).

Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Так, рішенням у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

У справі «М.С. проти України» у рішенні від 11.07.2017 (заява № 2091/13) та у рішенні «Мамчур проти України» (№ 10383/09) ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

У рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 (№ 31111/04) у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини.

Відповідно до ч. 1. ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

За правилом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу..

Згідно з ч. 3 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Статтею 171 СК України визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Підставою для відібрання малолітніх дітей у позивачів у даній справі згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 27.12.2018 у справі №148/2056/18 було неналежне виконання батьківських обов`язків, зловживання спиртними напоями, відсутність належних умов для проживання дітей.

Проте із досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено, що на теперішній час позивачка позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має сім`ю, постійну оплачувану роботу, змінила місце проживання та створила належні умови для життя та виховання дітей, бажає приймати участь у житті дітей, виховувати їх, надавати їм любов та турботу, діти теж виявили бажання проживати з матір`ю.

Отже, причини, які стали підставою для ухвалення рішення про відібрання дітей у позивачки ОСОБА_1 , на час розгляду даної справи відпали.

При розгляді справи судом не встановлені виключні обставини, які можуть бути підставою для висновку про те, що проживання дітей з позивачкою створюватиме реальну небезпеку для їх життя та здоров`я або суперечитиме їх інтересам.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню та дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , слід повернути матері.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства» ст. ст. 150, 151, 170, 171 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 258, 259, 263-265, 313, 314 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Повернути матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКП НОМЕР_6 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.09.2025.

Суддя Л.А. Штифурко