Справа № 128/2362/23
Провадження № 22-ц/801/1860/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 рокуСправа № 128/2362/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Міхасішина І. В., Рибчинського В. П.,

з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г.,

учасники справи:

позивач Приватне підприємство «Адіс»,

відповідачі ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрій +»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Адіс» на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 липня 2025 року, постановлену у складі судді Васильєвої Т. Ю. в залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Заява обґрунтована тим, що на розгляді Вінницького районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом за позовом ПП «Адіс» до ОСОБА_1 , ТОВ «Аграрій+» про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29 січня 2024 року у вказаній справі було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження: виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_1 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області у вказаній справі від 24 грудня 2024 року позов ПП «Адіс» до ОСОБА_1 , ТОВ «Аграрій+» про визнання договору недійсним було задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу від 19 травня 2020 року, який укладений між ТОВ «Аграрій+» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Подолян О. О., зареєстровано в реєстрі №1039, щодо нежитлових приміщень, які знаходяться за відповідною адресою, та скасовано рішення про державну реєстрацію № 52285279 від 19 травня 2020 року.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 20 травня 2025 року вказане рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ПП «Адіс» до ОСОБА_1 , ТОВ «Аграрій+» було відмовлено. Проте питання про скасування заходів забезпечення позову не було вирішено.

На переконання заявника, підстави для подальшого застосування заходів забезпечення позову відсутні, а їх наявність перешкоджає ОСОБА_1 у реалізації права як власника.

Покликаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд скасувати заходи забезпечення позову, що були накладені ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29 січня 2024 року, щодо заборони відчуження виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14 липня 2025 року заяву було задоволено та вирішено скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29 січня 2024 року, а саме скасувати накладену заборону відчуження виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_1 .

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що постановою Вінницького апеляційного суду від 20 травня 2025 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2024 року, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ПП «АДІС» до ОСОБА_1 , ТОВ «Аграрій+» про визнання договору недійсним та питання щодо вжитих заходів забезпечення позову не вирішувалося. Тому з урахуванням вимог ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України та відсутності процесуального рішення про зупинення дії рішення, яким в задоволенні позову відмовлено, на даний час відпала необхідність у вжитих судом заходах забезпечення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 17 липня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Міхасішин І. В., Рибчинський В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 липня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2025 року продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 вересня 2025 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 18 вересня 2025 року о 10 год. 00 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПП «Адіс» на постанову Вінницького апеляційного суду від 20 травня 2025 року, тому спір між сторонами остаточно не вирішений.

Посилання суду на не зупинення дії постанови Вінницького апеляційного суду є помилковими, оскільки постановою Вінницького апеляційного суду відмовлено у задоволенні позову, а отже воно не підлягає ані примусовому виконанню та не породжує будь-яких зобов`язань для відповідачів.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Тітієвського Р. С. просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача Тітієвського Р. С. щодо задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Згідно з частиною першою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Порядок та підстави для скасування заходів забезпечення позову визначені у ст. 158 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

При цьому, як передбачено ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

За змістом викладених норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті чи залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі.

У справі, що розглядається ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29 січня 2024 року у вказаній справі було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження: виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_1 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2024 року позов ПП «Адіс» до ОСОБА_1 , ТОВ «Аграрій+» про визнання договору недійсним було задоволено та визнано недійсним договір купівлі-продажу від 19 травня 2020 року, який укладений між ТОВ «Аграрій+» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Подолян О. О., зареєстровано в реєстрі №1039, щодо нежитлових приміщень, що знаходяться за відповідною адресою, та скасовано рішення про державну реєстрацію № 52285279 від 19 травня 2020 року.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 20 травня 2025 року вказане рішення було скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ПП «Адіс» до ОСОБА_1 , ТОВ «Аграрій+» було відмовлено.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що є таке, що набрало законної сили, судове рішення про повну відмову у задоволенні позовних вимог, що є підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Як встановлено судом, позивач скористався своїм правом касаційного оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 20 травня 2025 року та ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2025 року у справі було відкрито касаційне провадження.

Як правильно зауважив місцевий суд, положеннями частини 8 статті 394 ЦПК України передбачено, що за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення суду або зупиняє його дію.

Проте, доказів того, що позивач звертався до Верховного Суду із вимогами про зупинення дії постанови апеляційного суду, матеріали справи не містять.

У апеляційній скарзі позивач зазначає, що посилання суду на не зупинення дії постанови Вінницького апеляційного суду є помилковими, оскільки постановою суду апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позову, а отже воно не підлягає ані примусовому виконанню та не породжує будь-яких зобов`язань для відповідачів. Проте такі доводи є необґрунтованими, адже в ухвалі суду йде мова про зупинення дії постанови, а не зупинення її виконання.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання про зупинення провадження у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and Others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід залишити за ПП «Адіс».

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Адіс» залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді І. В. Міхасішин

В. П. Рибчинський