ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1338/25Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т. Л.
суддіГончар Н. І., Сіренко Ю. В.
секретар Івануса А.Д.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 09.05.2025 (повний текст складено 09.05.2025, суддя в суді першої інстанції Чапліна Н. М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про визнання неправомірними та скасування нарахувань,

в с т а н о в и в :

у вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, яким просила про визнання неправомірними та скасування нарахувань, здійснених відповідачем за послуги центрального опалення та гарячого водопостачання по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з дня укладення Типового договору, тобто з 17.01.2020.

Позовна заява аргументована тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 . Згідно акта інспектора теплонагляду ОП «Енергетик» від 11.10.1999 квартиру позивача відключено від централізованої системи теплопостачання, тобто в квартирі відсутні труби централізованого опалення. Жодних рекомендацій та роз`яснень щодо влаштування альтернативного джерела опалення (автономного опалення) позивачу надано не було. Понад 25 років позивач не користувалась центральним опаленням, обігрів житла здійснювала та здійснює електроприладами.

У вересні 2020 року позивач отримала лист-попередження від КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» відповідно до якого між сторонами укладено Договір про надання послуг з постачання теплової енергії / постачання гарячої води. Станом на 01.09.2020 заборгованість становила 5 785, 58 грн. На даний час продовжують приходити рахунки за послугу, хоча фактично позивач її не отримує.

Позивач зверталась до відповідача із письмовими заявами про зняття з абонентського обліку з підстав відключення квартири від центральної мережі теплопостачання та припинення нарахування за послуги, які фактично не отримує, однак такі заяві задоволено не було.

Наголошує, що на час демонтажу батарей та опломбування відводів була чинною Постанова Кабінету Міністрів України № 1497 від 30.12.1997 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення», яка надавала право споживачу відмовитись від послуги.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 09.05.2025 позов у справі задоволено частково та ухвалено визнати неправомірними та скасувати нарахування, здійснені Комунальним підприємством теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради за комунальну послугу постачання теплової енергії по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_1 з 01.01.2020, а в решті вимог відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач ОСОБА_1 послуги з постачання опалення у квартирі не отримує у зв`язку з її від`єднанням від мереж централізованого опалення, отже в неї відсутній обов`язок по оплаті таких послуг за весь період відсутності теплопостачання. Водночас суд вказав про недоведеність позивачем факту відсутності централізованого постачання гарячої води в її квартиру, отже відповідні послуги можуть бути заявлені до оплати.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав 10.06.2025 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати у задоволеній частині позовних вимог та постановою відхилити позовні вимоги у справі.

Вказує, що відключення квартири позивача від мереж централізованого опалення відбулося з порушенням приписів законодавства, зокрема, з огляду на положення постанови КМУ від 21.07.2005 №630, без повідомлення органу місцевого самоврядування. Акт від 11.10.1999, складений ВАТ «Черкаський приладобудівельний завод» Відокремлений підрозділ «Енергетик» про від`єднання квартири позивача від централізованих мереж, на який вказав районний суд, складено не за участі теплопостачальної організації, якою вказана юридична особа не являється.

Відтак споживач зобов`язаний оплачувати послуги, які надаються відповідачем щодо постачання теплової енергії до багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго»просило відхилити апеляційну скаргу як безпідставну, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 10.07.1996.

11.10.1999 у зазначеній квартирі відключено та опломбовано подачу опалення, що підтверджується Актом від 11.10.1999, у якому зазначено, що він складений інспектором теплотехнадзору ОП «Енергетик» Бойко Г. В., у присутності представника об`єкта ОСОБА_1 , наявні підписи та штамп ВАТ «Черкаський приладобудівельний завод» Відокремлений підрозділ «Енергетик».

Відповідно до Попередження відповідача Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради, адресованого ОСОБА_1 , позивача повідомлено, що між нею та КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» укладений договір про надання послуг з постачання теплової енергії/гарячої води, попереджено про наявність заборгованості, яка станом на 01.09.2020 складає 5 785,58 грн, та необхідність сплати за послуги.

До позовної заяви також долучені рахунки-повідомлення про нараховані суми, у тому числі у 2024 році.

На звернення ОСОБА_1 виконавчим комітетом Черкаської сільської ради надана відповідь від 25.04.2022 вих. № 2365-2 про те, що відключення житлового приміщення позивачки відбулось у 1999 році, про що уповноваженими службовими особами складений відповідний акт. У даний період були відсутні конкретизовані нормативно-правові акти, які регулювали дане питання. У 2018 році набрав законної сили ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади взаємовідносин між споживачами та надавачами житлово-комунальних послуг.

Відповіді на звернення із викладенням позицій також надавались позивачу з боку КТПМ «Черкаситеплокомуненерго», ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області.

Відповідно до Акта обстеження квартири АДРЕСА_4 від 03.01.2024, складеного комісією у складі голови правління ОСББ «Перемоги-22», заступником голови правління та позивачкою, згідно акта КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» від 11.10.1999 у квартирі АДРЕСА_2 відключено опалення, калорифери демонтовані та відводи труб опломбовані і дійсно станом на 03.01.2024 централізоване опалення в квартирі відсутнє, калорифери демонтовані та відводи труб опломбовані.

Аналогічну інформацію містять Акт від 04.03.2021, у якому зафіксована відсутність опалення станом на 04.03.2021; Акт від 24.02.2023, у якому зафіксована відсутність опалення станом на 24.02.2023.

Відповідно до Акта від 22.04.2021, складеного представником ВТІ та КП «Черкаситеплокомуненерго» квартира опалюється від загальнобудинкової системи опалення. У квартирі проходять стояки у кількості 6 шт., ізольовані, опалювальні прилади відсутні, демонтовані актом від 11.10.1999. Рекомендовано встановити опалювальні прилади. Відключення опалювальних приладів виконано з встановленням заглушок, опломбовані, пломби в наявності, не порушені.

До матеріалів справи долучені фото стояків подачі без калориферів, з ізоляцією.

На схемі подачі теплопостачання до житлового будинку по АДРЕСА_5 зображено загальну схему теплопостачання до будинку.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за теплову енергію, постачання гарячої води та сум індексу інфляції, 3% вічних по о/р НОМЕР_1 ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , нараховано за послуги з 01.01.2020 по березень 2025 року: постачання теплової енергії 31 745,95 грн, внески на вузли комерційного обліку (обслуговування) 112,95 грн, гаряче водопостачання 2 408,11 грн, абонентська плата 15 758,44 грн, абонентське обслуговування 2 885,21 грн, обслуговування ІТП 891,66 грн. Нарахування здійснюються щомісяця, починаючи з 01.01.2020. Зазначено про оплату у липні 2021 1423 грн.

Такими є фактичні обставини у справі, встановлені судом. Правовідносини, наявні між сторонами на їх підставі, мають таке правове регулювання.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Стаття 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що до переліку житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Частиною 7 статті 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

З моменту надання відповідачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання між сторонами справи відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виникають правовідносини, які полягають, зокрема, у наявності в споживача зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за спожиті послуги. При цьому, відсутність відповідного договору на їх надання не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані житлово-комунальні послуги, враховуючи норми п.1 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Аналогічна правова позиція міститься в постановах ВС від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, від 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц, від 25.03.2020 у справі №211/3347/18-ц.

Виконавцем послуг із централізованого опалення за адресою позивача є Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради, що сторонами справи під сумнів не ставиться.

При цьому за аргументами позивача до її квартири було відключено подачу централізованого опалення 11.10.1999, що підтверджується відповідним Актом.

Однак з його змісту (а.с.10) вбачається, що у зазначеній квартирі відключено централізоване опалення, що засвідчено інспектором відокремленого підрозділу «Енергетик» ВАТ «Черкаський приладобудівний завод» Бойко Г. В., однак яким саме чином вказане підприємство має відношення до здійснення централізованого опалення за адресою квартири позивача на час складення відповідного акта, сторони суду докази не надали.

По своїй суті вказаний документ фактично актом виконаних робіт по відключенню і опломбуванню квартири позивачки, без зазначення в ньому на підставі якого рішення він вчинений і чи відповідає він будь-якому проекту відключення квартири.

Питання про відключення централізованого опалення у квартирі, що знаходиться у багатоквартирному будинку, регламентується, зокрема, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затверджених Постановою КМУ № 1182 від 11.12.2019, та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 № 1502/32954.

До набрання чинності Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (на які вказує скаржник у поданій апеляційній скарзі), а у подальшому Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019, спірні правовідносини були урегульовані Правилами надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою КМУ від 30.12.1997 №1497.

Відповідно до пункту 9 зазначених Правил передбачено, що права, обов`язки та відповідальність виконавця і споживача, передбачені цими Правилами, набирають чинності з моменту укладення договору.

Сторони не можуть відмовитися від укладення або продовження терміну дії договору, якщо він відповідає цим Правилам за умови, що споживач не має наміру відмовитися від користування послугами.

У разі відмови споживача від користування послугами з водо-, теплопостачання та водовідведення він має право розірвати договір та вимагати відключення відповідних мереж. При цьому заборгованість за отримані послуги та витрати, пов`язані з відключенням, повинні бути відшкодовані споживачем у добровільному або судовому порядку.

Пунктом 34 Правил обумовлено, що споживач не має права самовільно, з порушенням проектних рішень переобладнувати і використовувати не за призначенням та псувати санітарно-технічне обладнання житлових будинків і житлових приміщень.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Аналогічний висновок щодо застосування Правил до спірних відносин з огляду на час виникнення, викладений у Постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 456/3896/16-ц, де вказано, що спірні правовідносини виникли між сторонами до прийняття та введення в дію Правил № 630 та Порядку, а тому вони не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відтак за повної відсутності доказів того, що відключення опалення у квартирі позивача відбулося саме за участі теплопостачальної організації, а також у порядку п.34 Правил з належним дотриманням проектних рішень, позивачем не доведено факт правомірного відключення її квартири від мереж централізованого опалення на підставі відповідних проектних рішень, а відтак і щодо протиправності дій відповідача щодо обліку відповідної заборгованості за особовим рахунком позивача.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Отже аргументи скаржника щодо неналежного обґрунтування позивачем законності відключення її квартири від мереж централізованого опалення знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді справи.

Отже, оскільки позивач ОСОБА_1 не довела належне відключення її квартири від мереж централізованого опалення та ненадання їй відповідних послуг відповідачем у справі, її вимоги у частині визнання неправомірними та скасування нарахувань за послугу постачання теплової енергії є необґрунтованими, чого помилково не врахував суд першої інстанції, задовольняючи відповідні позовні вимоги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 09.05.2025 у даній справі слід скасувати в частині вирішення позовних вимог про визнання неправомірними та скасування нарахувань за послуги з централізованого опалення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та ухвалити постанову про відхилення відповідних позовних вимог.

Таким чином подана відповідачем апеляційна скарга підлягає до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відхиленням позовних вимог у справі, враховуючи наявність пільг у позивача у даній категорії справ згідно приписів ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», витрати по оплаті судового збору за апеляційний перегляд справи слід віднести на рахунок державного бюджету, компенсувавши відповідачу з державного бюджету 2771 грн судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд справи.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 09.05.2025 у даній цивільній справі змінити, скасувавши його в частині вирішення позовних вимог про визнання неправомірними та скасування нарахувань за послуги з централізованого опалення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про визнання неправомірними та скасування нарахувань за послуги з централізованого опалення відхилити.

У решті рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 09.05.2025 у даній цивільній справі залишити без змін.

Компенсувати Комунальному підприємству теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» за рахунок державного бюджету 2771 грн судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд справи.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 17.09. 2025.

Суддя-доповідач

Судді