Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2025 Справа №607/9609/25 Провадження №2/607/3222/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідно до інформаційної довідки Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації є: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , по 1/6 частці кожен, як члени колгоспного двору, які станом на 15 квітня 1991 року були зареєстровані та проживали у спірному домогосподарстві.

Батько позивачки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя спадкодавець заповіт не складав. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 . Інших спадкоємців, які успадкували чи мали право на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_3 , немає.

Отже, спадкове майно, що належало ОСОБА_3 , а саме 1/6 частка житлового будинку АДРЕСА_1 , успадковане ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частках, а саме по 1/12 кожна (1/2 від 1/6).

ОСОБА_4 належну їй частку спірного будинковолодіння заповіла ОСОБА_8 , яка прийняла спадщину.

Син позивачки - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя спадкодавець заповіту не складав, тому позивачка за первісним позовом прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса та спільного проживання із спадкодавцем, як спадкоємець першої черги за законом. Батько спадкодавця - ОСОБА_5 звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини після сина ОСОБА_9 у визначений законом термін. Таким чином, лише ОСОБА_1 успадкована 2/12 (1/6) частка житлового будинку АДРЕСА_1 , після ОСОБА_6 . Інших спадкодавців, які б прийняли спадщину чи мали право на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_6 немає.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 звернулася в нотаріальну контору. Однак, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірне спадкове майно, свідоцтво про право на спадщину вказаний спадкоємець отримати не змогла. Нотаріусом видано постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 квітня 2025 року.

У зв`язку з тим, що позивачка за первісним позовом не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , сина ОСОБА_6 , та відповідно зареєструвати своє право власності на житловий будинок, тому за захистом своїх прав вона змушена звернутися до суду.

З огляду на вказане, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на: 1/12 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 96,3 кв.м., житловою площею 63,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на 2/12 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 96,3 кв.м., житловою площею 63,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді від 16 травня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі №607/9609/25; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 13 червня 2025 року, витребувано від Тернопільської районної державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 98/2025, заведену після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , та належним чином завірену копію спадкової справи № 544/2011, заведену після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

28 травня 2025 року Тернопільським міськрайонним судом зареєстровано зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває на розгляді справа № 607/9609/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабця відповідачки-позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_4 , яка до дня своєї смерті постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 належну їй частку спірного будинковолодіння заповіла ОСОБА_8 , яка прийняла спадщину.

ОСОБА_4 на момент смерті належало 3/12 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 (прізвище до реєстрації шлюбу - ОСОБА_8 ) звернулася в нотаріальну контору. Однак, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірне спадкове майно, свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 отримати не може. Нотаріусом видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 квітня 2025 року.

З огляду на вказане, ОСОБА_2 просить суд прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до неї про визнання права власності на спадкове майно у справі № 607/9609/25, об`єднавши вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі, та визнати за нею право власності на 3/12 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 96,3 кв, м., житловою площею 63,0 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання протокольної ухвали суду від 13 червня 2025 року про витребування копій матеріалів спадкових справ, 27 червня 2025 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшли копії спадкових справ № 98/2025, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № 544/2011, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , № 6/2024 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 .

Протокольною ухвалою, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні, яке відбулося 29 липня 2025 року, суд постановив прийняти до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 607/9609/25 - зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування. В цьому ж судовому засіданні суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті, ухвалу занесено до протоколу судового засідання.

Представник позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічними позовами ОСОБА_1 - адвокатка Карпа М. М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без участі сторони позивача-відповідача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Також визнала зустрічний позов та не заперечила проти його задоволення.

Відповідачка за первісним та позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі. Зустрічний позов підтримала, визнала первісний позов ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_1 від 29 вересня 1962 року, в графі батько зазначено ОСОБА_3 , у графі мати ОСОБА_11 .

11 травня 1985 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб із ОСОБА_12 . Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_13 , що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 11 травня 1985 року Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_3 від 14 вересня 1985 року, в графі батько зазначено ОСОБА_5 , у графі мати ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серії НОМЕР_4 від 25 вересня 1996 року, в графі батько зазначено ОСОБА_5 , у графі мати ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, 22 серпня 2024 року за № 243, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 дійсно рахується за ОСОБА_3 , станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: голова двору - ОСОБА_3 , дружина - ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_1 , зять - ОСОБА_5 , внук ОСОБА_6 , внук ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 79 років, помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_5 , виданим 01 грудня 2001 року Дичківською сільською радою.

Згідно довідки, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області № 71 від 30 квітня 2025 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті був зареєстрований та проживав в житловому будинку по АДРЕСА_1 . У вищевказаному житловому будинку разом з померлим ОСОБА_3 на час його смерті були зареєстровані: дружина ОСОБА_4 , 1926 року народження; дочка ОСОБА_1 , 1962 року народження, зять ОСОБА_5 , 1962 року народження, внук ОСОБА_6 , 1985 року народження, внук ОСОБА_7 , 1987 року народження, внучка ОСОБА_8 , 1996 року народження.

27 січня 2009 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 83 років, померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_6 , виданим 21 серпня 2009 року Дичківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно довідки, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області № 63 від 10 квітня 2025 року, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на час смерті була зареєстрована та проживала в житловому будинку по АДРЕСА_1 . У вищевказаному житловому будинку разом з померлою ОСОБА_4 на час її смерті були зареєстровані: дочка ОСОБА_1 , 1962 року народження, зять ОСОБА_5 , 1962 року народження, внук ОСОБА_6 , 1985 року народження, внук ОСОБА_7 , 1987 року народження, внучка ОСОБА_8 , 1996 року народження.

16 червня 2020 року ОСОБА_14 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 . Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_15 , що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , виданого 16 червня 2020 року Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 37 років, помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_8 , виданим 27 липня 2023 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району.

Згідно довідки, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області № 72 від 30 квітня 2025 року, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на час смерті був зареєстрований та проживав в житловому будинку по АДРЕСА_1 . У вищевказаному житловому будинку разом з померлим ОСОБА_6 на час його смерті були зареєстровані: мати ОСОБА_1 , 1962 року народження, батько ОСОБА_5 , 1962 року народження, брат ОСОБА_7 , 1987 року народження, сестра ОСОБА_2 , 1996 року народження, племінниця ОСОБА_16 , 2021 року народження.

Зі змісту інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 10 березня 2025 року з вих. № 247, державна реєстрація права власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_2 , станом на 01 січня 2013 року в бюро не проведена.

Зі змісту інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 10 березня 2025 року з вих. № 248, житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_2 , з господарськими будівлями загальною площею 96,3 кв.м. (житловою 63,0 кв.м.) рахується за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

07 березня 2025 року на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

27 червня 2025 року на запит суду від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшли копії спадкових справ № 98/2025, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № 544/2011, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , № 6/2024 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 .

Із матеріалів встановлено, що 11 квітня 2025 року після смерті ОСОБА_3 до Тернопільської районної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

25 квітня 2025 року, державним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Осадчук В. Ю., розглянуто подані ОСОБА_1 документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 98/2025 року, після смерті ОСОБА_3 , за заявою дочки померлого - ОСОБА_1 , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2025 року за № 303. Іншими спадкоємцями, які прийняли спадщину за фактом спільної реєстрації разом з померлою на день смерті є дружина померлого ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою, виданою Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 10 квітня 2025 року за № 62.

ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та державної реєстрації права власності, що вбачається із постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій №670/02-31 від 25 квітня 2025 року.

20 липня 2011 року після смерті ОСОБА_4 до Тернопільської районної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського господарства, площею 3,38 га, яка розташована на території Дичківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

05 квітня 2012 року державним нотаріусом Темніковою Л. Г. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності за заповітом на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського господарства, площею 3,38 га, яка розташована на території Дичківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

25 квітня 2025 року після смерті ОСОБА_4 до Тернопільської районної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

25 квітня 2025 року, державним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Осадчук В. Ю., розглянуто подані ОСОБА_2 документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після смерті бабусі ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 544/2011 року, після смерті ОСОБА_4 , за заявою дочки померлої - ОСОБА_1 , про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 липня 2011 року за № 855. Іншими спадкоємцем за заповітом на інше майно є внучка померлої ОСОБА_2 .

Згідно матеріалів спадкової справи №98/2025 року ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме частку вищевказаного житлового будинку.

ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після смерті бабусі ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та державної реєстрації права власності, що вбачається із постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій № 669/02-31 від 25 квітня 2025 року.

15 січня 2024 року, після смерті ОСОБА_6 до Тернопільської районної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Повідомивши, що іншим спадкоємцем є батько померлого ОСОБА_5 . 22 лютого 2024 року, після смерті ОСОБА_6 до Тернопільської районної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на транспортний засіб. 22 лютого 2024 року державним нотаріусом Осадчук В. Ю. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності за законом на транспортний засіб.

25 квітня 2025 року, державним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Осадчук В. Ю., розглянуто подані ОСОБА_1 документи для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після смерті сина ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 6/2024 року, після смерті ОСОБА_6 , за заявою матері померлого - ОСОБА_1 , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 січня 2025 року за № 19. 15 січня 2024 року за № 20 надійшла заява від батька померлого ОСОБА_5 , про відмову від прийняття спадщини за законом. Інші спадкоємці не зверталися.

ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після сина батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та державної реєстрації права власності, що вбачається із постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії № 671/02-31 від 25 квітня 2025 року.

Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1 , були ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , то право власності на вказаний будинок належало їм по 1/6 частки кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Абзацами 23 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що: «Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року».

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі № 24753/0/413 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлює, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Таким чином, до відносин щодо прийняття спадщини після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно змінено заповітом.

За змістом частини 1 статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, серед іншого, діти і чоловік померлого.

Частина 1 статті 548 ЦК УРСР встановлює, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Пункт 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР встановлює, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14 червня 1994 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у редакції чинній на момент виникнення відносин спадкування після ОСОБА_3 , у пункті 113 встановлюється, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, серед іншого, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

Відповідно до частини 2 статті 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Враховуючи наведене, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли дружина - ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1 , оскільки вони на момент смерті цього спадкодавця проживали та були зареєстровані разом з ним. Ці спадкоємці успадкували по 1/12 частки кожна, житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 .

Факт родинних відносин між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , було встановлено шляхом дослідження письмових доказів, які суд описав вище.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 .

Після її смерті відкрилася спадщина, на 3/12 (1/6+1/12) частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, оскільки в користь відповідачки-позивачки за зустрічним позовом складено заповіт ОСОБА_4 на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , а також, оскільки ОСОБА_2 , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідачці-позивачці належить 1/6 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю як члену колгоспного двору, та 1/12 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_4 спадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3 , проте не оформила своїх спадкових прав. Отож, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_2 спадкує 3/12 частки будинковолодіння за вищевказаною адресою, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 .

Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_6 , оскільки проживала та була зареєстрована з ним на день смерті, та в подальшому звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, державної реєстрації права власності на 1/6 частки, яка належала померлому, що стало причино звернення цього спадкодавця до суду.

Інший спадкоємець батька померлого ОСОБА_5 15 січня 2024 року за № 20 подав заяву про відмову від прийняття спадщини за законом. Інші спадкоємці не зверталися.

Отож, у зв`язку з тим, що державна реєстрація права власності на будинковолодіння за вищевказаною адресою спадкодавцями не проведена (виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року та Законом від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), та через відсутність свідоцтва про право власності на це майно та свідоцтва на спадщину за законом, нотаріус відмовила позивачці-відповідачці ОСОБА_1 , відповідачці-позивачці ОСОБА_2 , в оформленні спадкових прав видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом, а тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду.

При цьому, суд звертає увагу на розбіжності в свідоцтві про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_1 від 29 вересня 1962 року, де її ім`я записано « ОСОБА_17 », в графі батько зазначено ОСОБА_3 , у графі мати ОСОБА_11 , однак вважає, що допущені описки не можуть впливати на обсяг спадкових прав спадкоємця ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адже системний аналіз матеріалів справи свідчить про те, що в них йдеться про особу позивачки-відповідачки ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ці обставини ніким не оспорюються.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права.

Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору.

Померлий ОСОБА_3 був головою колгоспного двору, однак інформація про отримання ним свідоцтва на право особистої власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня, або ж правовстановлюючий документ втрачено. Право ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на спадкове майно не визнається, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин.

Врахувавши встановлені обставини, в сукупності із нормами матеріального права, суд виснував, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за первісним позовом підлягають до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на: 1/12 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 96,3 кв.м., житловою площею 63,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 96,3 кв.м., житловою площею 63,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 підлягають до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на 3/12 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 96,3 кв.м., житловою площею 63,0 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з тим, що позивачка-відповідач та відповідачка-позивач не заявили вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 83, 206, 258268, 273, 352355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 96,3 кв.м., житловою площею 63,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 96,3 кв.м., житловою площею 63,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/12 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 96,3 кв, м., житловою площею 63,0 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_10 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя Герчаківська О. Я.