Справа № 462/9740/24
УХВАЛА

22 вересня 2025 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши заяву представника позивача адвоката Фецяка Василя Ярославовича про відвід судді Боровкова Д.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

19 вересня 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» скерував до суду заяву про відвід судді Боровкова Д.О. У заяві представник позивача покликається на те, що у зв`язку з необхідністю надання зразків підпису для проведення експертизи та наявністю реальної загрози життю та здоров`ю ОСОБА_2 у разі розповсюдження інформації про дату та час її приїзду в Україну представником відповідача було заявлено клопотання про призначення та проведення судового засідання з відібрання зразків підпису ОСОБА_2 у закритому судовому засіданні без повідомлення позивача та його представників. Проте, позивач заперечував проти задоволення такого клопотання. Однак, не дивлячись на обґрунтовані заперечення щодо відібрання зразків підписів відповідача в судовому засіданні без присутності представника позивача, 25 липня 2025 року головуючим суддею в приміщенні Залізничного районного суду міста Львова близько 09.00 год. було відібрано зразки підписів відповідачки ОСОБА_2 лише в присутності головуючого судді, секретаря та представника відповідачки та про призначення судового засідання для відібрання зразків підписів відповідачки ніхто не повідомляв ні позивача ОСОБА_1 , ні його представника адвоката Василя Фецяка, що є порушенням Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статті 129 Конституції України та ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що заява про відвід є необґрунтованою, з огляду на наступне.

Підстави для відводу судді визначені ст.ст. 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду для визначення суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії"(Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Заява про відвід, подана представником позивача, не містить посилання на безпосередньо дії судді, які свідчать про його упередженість або можливу необ`єктивність при розгляді даної справи, а отже є необґрунтованою.

Беручи до уваги те, що заява про відвід подана за три робочі дні до судового засідання, яке має відбутися 24 вересня 2025 року, вважаю за необхідне вирішення питання про відвід головуючого судді Боровкова Д.О. передати на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України.

Керуючись ст. 40 ЦПК України,

постановив:

Заяву представника позивача адвоката Фецяка Василя Ярославовича про відвід судді Боровкова Д.О. передати на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

Оригінал ухвали.