У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"23" вересня 2025 р. Справа № 597/1131/25

Суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області Тренич А.Г., розглянула позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просить:

- звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів;

- стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі однієї третьої заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття;

- стягнути з відповідача на користь позивача на утримання матері дитини аліменти у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) відповідача, починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Вказана позовна заява не в повній мірі відповідає вимогам ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, а тому її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків.

Всупереч п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України та ст. 182 СК України в позовній заяві відсутній виклад обставин про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище позивача.

Вказаний висновок ґрунтується на наступному.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст. 80 СК України, розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

В частині 1 статті 182 СК України унормовано, що при визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Вказане також визначено в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», яке узгоджується з положеннями ст.182 Сімейного Кодексу України, згідно з якими при розгляді справ про стягнення аліментів суд має враховувати матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення.

В статті 84 Сімейного кодексу України передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Всупереч ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач не додала до позовної заяви докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Позивач не додала доказів про її матеріальний та сімейний стан, а також про стан здоров`я дитини та її матеріальний стан (довідки про склад сім`ї; відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору).

В позовній заяві, всупереч п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, відсутній виклад обставин в обґрунтування позовних вимог з урахуванням положень ст.ст.84, 182 СК України, які підлягають встановленню судом при вирішенні питання про визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання дружини.

Право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини до досягнення дитиною трьох років, яке передбачене приписами ст.84 СК України, є особливим видом права дружини-матері на утримання. Відповідно до правового висновку, відображеного у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №712/4702/19, право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Із системного аналізу наведених правових норм та усталеної судової практики з приводу врегулювання подібних правовідносин слідує, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, суд має з`ясувати, чи має змогу відповідач сплачувати вказані аліменти. Відсутність документів на підтвердження факту можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання позбавляє суд можливості перевірити наявність підстав застосування ст.84СК України.

В позовній заяві відсутнє будь-яке посилання на наявність у відповідача на праві власності рухомого чи нерухомого майна тощо. В позовній заяві вказано, що відповідач офіційно працює та додано до позовної заяви додаток до трудового договору від 01.02.2024 року, проте будь-яких доказів на підтвердження факту, що на даний час відповідач працює та йому нараховується заробітна плата і в якому розмірі не надано. Позивач не надала жодного доказу на підтвердження матеріального становища відповідача і його спроможностей сплачувати аліменти в заявленому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк п`ять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме, позивачу слід надати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: докази про матеріальний та сімейний стан позивача, про стан здоров`я одержувачів аліментів та їхній матеріальний стан (довідки про склад сім`ї; відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору), а також відомості про доходи відповідача станом на день подання позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя А.Г. ТРЕНИЧ