Справа № 368/523/25
Рішення

Іменем України

"22" вересня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Токовенко Н.О.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД»», третя особа, - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович, - про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд, -

В С Т А Н О В И В :

11.04.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД»», третя особа, - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович, - про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в прохальній частині якої позивач просив суд винести судове рішення, на підставі якого:

1. Задовольнити заявлені позивачем позовні вимоги у повному обсязі.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20 січня 2021 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за реєстровим номером 4174.

2. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Позовні вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви, позивач в мотивувальній її частині обгрунтовує наступними обставинами та нормами права:

- У зв`язку з накладенням Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком Андрієм Анатолійовичем арешту на карткові рахунки позивача, ОСОБА_2 , 12 серпня 2021 року остання звернулась до вказаного вище приватного виконавця з заявою про надання копій матеріалів виконавчого провадження № 64769811.

28.08.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком A.A. було надано відповідь на заяву позивача та надіслано наступні матеріали виконавчого провадження, а саме:

- копію кредитного договору №Р51.295.70325 від 26.08.2016 року;

- копію виконавчого напису Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича №4174 від 20 січня 2021 року.

Так, з отриманих матеріалів стало відомо, що виконавче провадження №64769811 відкрите на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича № 4174 від 20 січня 2021 року.

Як вбачається з оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, стягнення заборгованості здійснено на підставі кредитного договору Р51.295.70325 від 26 серпня 2016 року.

Вказаний договір укладений між Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» (Код ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Копія зазначеного договору додається до матеріалів справи. Також, копією договору підтверджується, що договір не посвідчувався нотаріально.

Згідно виконавчого напису нотаріуса, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №12/85 від 26 листопада 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Код ) правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 04/12/2020_ФА від 04 грудня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» (Код ), місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301.

Проте, нотаріусом не наведено інформацію про відступлення прав вимоги по кредитному договору Р51.295.70325 від 26 серпня 2016 року.

Таким чином, нотаріус не перевірив та не довів належними доказами, на підставі яких договорів про відступлення права вимоги, право вимоги за кредитним договором Р51.295.70325 від 26 серпня 2016 року перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД».

Вказаним виконавчим написом нотаріуса стягнуто з ОСОБА_3 , як боржника на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованість за кредитним договором Р51.295.70325 від 26 серпня 2016 року, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» ().

Сума заборгованості по кредитному договору становить 21760 (Двадцять одна тисяча сімсот шістдесят) грн. 25 коп., з яких:

- 8702 (Вісім тисяч сімсот дві) грн. 71 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту;

- 0,00 (Нуль) грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за комісією;

- 13057 (Тринадцять тисяч п`ятдесят сім) грн. 54 коп. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом;

- 0,00 (Нуль) грн. 00 коп. - строкова заборгованість за сумою кредиту;

- 0,00 (Нуль) грн. 00 коп. строкова заборгованість за комісією;

- 0,00 (Нуль) грн. 00 коп. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом;

- 0,00 (Нуль) грн. 00 коп. - строкова заборгованість за штрафами і пенями;

- 500 (П`ятсот) грн. 00 коп. - плата за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат».

Загальна сума, що підлягає стягненню - 22 260 (Двадцять дві тисячі двісті шістдесят) грн. 25 коп.

Вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню, оскільки вчинений з грубим порушенням вимог чинного законодавства України.

Так, згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

У відповідності до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Всупереч наведеним вище вимогам, з наданого приватних приватним виконавцем матеріалів виконавчого провадження вбачається, що договір про надання кредиту Р51.295.70325 від 26 серпня 2016 року вчинений в простій письмовій формі та не посвідчувався нотаріально, що підтверджується копією даного договору, яка додається до позовної заяви.

Окрім того, звертає увагу й на те, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не навів докази, які підтверджують та встановлюють прострочення зобов`язання у відповідності до вимог, передбачених п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 року.

Зазначені обставини позбавляють можливості перевірити правомірність розрахунку заборгованості по тілу та відсотках.

Сумнівним є і період за який стягується заборгованість. Так, у виконавчому написі нотаріуса зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 04 грудня 2020 року по 11 грудня 2020 року, тобто за 8 днів, при тому, що договір укладений 2016 року.

При цьому, за 8 днів прострочення зобов`язання сума нарахованих відсотків значно перевищує суму простроченої заборгованості по кредиту.

Тому, вказану у виконавчому написі нотаріуса суму боргу позивач не визнає, оскільки вважає здійснений розрахунок суми боргу неправомірним.

Не виключено й те, що період заборгованості є сфальсифікованим через пропущення стягувачем строку позовної давності.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних Дій).

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому/вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Окрім наведених вище обставин, слід зазначити, що позивачу, як боржнику не надходила вимога від кредитора про виконання зобов`язання по сплаті кредитних коштів у досудовому порядку з належною випискою з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відтак, кредитор не вжив всіх належних заходів для зібрання доказів щодо наявності безспірної заборгованості і, як наслідок, не надав для приватного нотаріуса необхідних доказів щодо наявності в даному випадку безспірної заборгованості. В свою чергу, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис за наявності спору про право, оскільки не пересвідчився про наявність належних доказів, які свідчили б про безспірність заборгованості, що є грубим порушенням наведених вище вимог чинного законодавства України.

Виконавчий напис може бути вчиненим лише у випадку, коли вимоги кредитора і заборгованість є беззаперечними.

З наведених вище обгрунтувань (фактів) вбачається, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса вчинено з грубим порушенням діючого законодавства, а тому є усі законні підстави визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №310/9293/15 (ЄДРСР № 71825964).

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відтак, відповідач або треті особи вправі подати до суду докази на спростування поданих позивачем доказів та доводів.

Спори між боржниками та стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, якщо суб`єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам ЦПК України вирішуються судом у порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.6 ч. 3 ст.175 ЦПК України повідомляє, що позивачем не здійснювались заходи досудового врегулювання спору.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомляє, що вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювались.

У відповідності із п. 10 ч. З ст. 175 ЦПК України підтверджує, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

ПОПЕРЕДНІЙ (ОРІЄНТОВНИЙ) РОЗРАХУНОК СУМИ СУДОВИХ ВИТРАТ:

Згідно вимог ч. 1 ст. 134 та п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, 15 квітня 2021 року між позивачем та Адвокатським Бюро «ОМЕЛЬЧУК ТА ПАРТНЕРИ» укладено договір про надання правової допомоги №15/04/21.

Проте, сума витрат на правову допомогу залежить також від кількості судових засідань та складених процесуальних документів по справі.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу у даній справі становить 15 000 (п`тнадцять тисяч) грн.

Також, до судових витрат по справі відноситься сплачений позивачем судовий збір.

У той же час зазначає, що в силу ч. 3 ст. 134 ЦПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Тому, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду зі сторони відповідача буде заявлене клопотання про компенсацію витрат на правничу допомогу з точним розрахунком судових витрат, з долученням відповідних доказів.

ВИЗНАЧЕННЯ ПІДСУДНОСТІ.

Згідно ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Отже, дана позовна заява пред`являється за підсудністю до Кагарлицького районного суду Київської області, тобто, за місце проживання позивача та місцем виконання виконавчого напису.

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (вул. Велика Бердичівська, 35, м. Житомир, 10008) не залучений до справи в якості третьої особи, оскільки наказом Міністерства юстиції України №727/5 від 24 лютого 2021 року анульоване свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 26 грудня 2011 року за 8679 на ім`я ОСОБА_4 .

19 червня 2021 року ОСОБА_3 укладено шлюб та змінено прізвище із « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 19 червня 2021 року серії НОМЕР_2 , копія якого додається до позовної заяви.

Місцезнаходження оригіналів документів (доказів), які додаються до позовної заяви:

- Квитанція про сплату судового збору (першому адресату);

- Копія ордера на надання правничої допомоги, який зареєстрований в Електронному суді (оригінал знаходиться у представника позивача);

- Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (оригінал знаходиться у представника позивача);

- Копія паспорта позивача, ОСОБА_2 (оригінал знаходиться у позивача);

- Копія витягу з реєстру територіальної громади №2024/001935675 від 24 лютого 2024 року (оригінал знаходиться у позивача);

- Копія свідоцтва про шлюб від 19 червня 2021 року серії НОМЕР_2 (оригінал знадиться у позивача);

- Копія супровідного листа Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука A.A. від 28 серпня 2021 року №11901 (оригінал знаходиться у позивача);

- Копія кредитного договору №Р51.295.70325 від 26.08.2016 року (оригінал знаходиться у сторін відповідного договору);

- Копія виконавчого напису Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича №4174 від 20 січня 2021 року (оригінал знаходиться у відповідному виконавчому провадженні);

- Докази надсилання позовної заяви з відповідними додатками, для відповідача та третьої особи (першому адресату).

Тому, враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4, 28 ч. 12, 141, 175, 177, 184 ЦПК України, ст.ст. 18, 207 ЦК України, Главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, ст.ст. 34, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, - позивач просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

14.04.2025 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/523/25, провадження № 2/368/578/25.

01.05.2025 року Кагарлицьким районним судом Київської області на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК Україхни винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення щодо слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 год. 00 хв. 23.05.2025 року.

23.05.2025 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 09.07.2025 року в зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи.

09.07.2025 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 09 год. 00 хв. 08.09.2025 року в зв`язку з необхідністю витребування письмових доказів.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 08.09.2025 року, - позивач ОСОБА_1 та її представник, - адвокат Омельчук С.Л., - не з`явилися, хоча повідомлені були належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява представника позивача, в якій він просить суд провести підготовче судове засідання без участі сторони позивача, та по результатах проведеного підготовчого судового засідання призначити справу до основного судового розгляду для слухання справи по суті поданої позовної заяви.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 08.09.2025 року, - представник відповідача, - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД»», - не з`явився втретє, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Представник відповідача не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, представник відповідача не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи чи про слухання справи у його відсутність.

З огляду на вищевказане, - суд визнав за неповажну неявку представника відповідача в підготовче судове засідання, яке відбулося 08.09.2025 року, та, відповідно, - визнав неявку представника відповідача в підготовче судове засідання, - такою, яка не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 08.09.2025 року, - третя особа, - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович, - не з`явився втретє, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Третя особа не надіслав на адресу суду письмового пояснення на позов, не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

З огляду на вищевказане, - суд визнав за неповажну неявку третьої особи в підготовче судове засідання, яке відбулося 08.09.2025 року, та, відповідно, - визнав неявку третьої особи в підготовче судове засідання, - такою, яка не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання.

08.09.2025 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання у даному цивільному провадженні (за відсутності сторін процесу, - позивача, представника позивача, представника відповідача, третьої особи), по результатах проведеного підготовчого судового засідання судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну (без видалення до нарадчої кімнати) ухвалу, на підставі якої було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 15 год. 00 хв. 22.09.2025 року.

В судове засідання, яке відбулося 22.09.2025 року, - позивач ОСОБА_1 та її представник, - адвокат Омельчук С.Л., - не з`явилися, хоча повідомлені були належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява представника позивача, в якій він просить суд провести судове засідання (слухання справи по суті поданої позовної заяви), - без участі сторони позивача, позовні вимоги - підтримує, та просить їх задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 22.09.2025 року, - представник відповідача, - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД»», - не з`явився вчетверте, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Представник відповідача не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, представник відповідача не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи чи про слухання справи у його відсутність.

З огляду на вищевказане, - суд визнав за неповажну неявку представника відповідача в судове засідання, яке відбулося 22.09.2025 року, та, відповідно, - визнав неявку представника відповідача в судове засідання, - такою, яка не перешкоджає проведенню судового засідання, - розгляду справи по суті поданої позовної заяви.

В судове засідання, яке відбулося 22.09.2025 року, - третя особа, - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович, - не з`явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Третя особа не надіслав на адресу суду письмового пояснення на позов, не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

З огляду на вищевказане, - суд визнав за неповажну неявку третьої особи в судове засідання, яке відбулося 22.09.2025 року, та, відповідно, - визнав неявку третьої особи в судове засідання, - такою, яка не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання, - розгляду справи по суті поданої позовної заяви.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність:

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Суд зазначає, що положення ч. 2 ст. 27 ЦПК України визначають загальне правило підсудності при зверненні з позовом до юридичної особи, проте, - Законодавцем передбачено правила альтернативної підсудності (підсудність за вибором позивача), в даному випадку, - суд вважає за можливе застосувати до даного спору (в частині підсудності) положення ч. 12 ст. 28 ЦПК України.

Згідно ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

«Місце виконання» згідно ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» включає в себе місце проживання, перебування, роботи позивача, місцезнаходження його майна.

Як вбачається з матеріалів справи, - позивачка по справі, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Що стосується тієї обставини, що справа слухається в Кагарлицькому районному суді Київської області а не в Обухівському районному суді Київської області, то суд зазначає наступне:

унктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про затвердження воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», - с. Стави, - станом на час розгляду справи, - відноситься до Обухівського району Київської області.

Разом з тим, відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, - місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою, а так як с. Стави Київської області, - територіально раніше входило до Кагарлицького району Київської області, - то дану справу слід слухати в Кагарлицькому районному суді Київської області.

Відповідно, враховуючи предмет спору (визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню), враховуючи місце реєстрації та проживання відповідача фізичної особи, та враховуючи положення ч. 12 ст. 28 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце правила альтернативної підсудності, - підсудність за місцем проживання позивача, - на вибір позивача.

Сторони по справі:

- позивачем по справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Щодо прізвища позивачки, - суд вважає за необхідне зазначити наступне:

- На момент укладення договору позики, заборгованість по якому і став підставою для видання оспорювання позивачкою виконавчого напису, - позивачка « ОСОБА_6 » мала прізвище « ОСОБА_5 ».

Проте, в подальшому, - позивачка одружилася, та, внаслудок укладення шлюбу змінила своє прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Вищевказаний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видане 19 червня 2021 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець село Дорогине Фастівського району Київської області, громадянин України, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка село Стави Кагарлицького району Київської області, громадянка України, - зареєстрували шлюб 19 червня 2021 року, про що 19 червня 2021 року складено відповідний актовий запис за № 883.

Прізвище після державної реєстрації шлюбу:

Чоловіка ОСОБА_6 .

Дружини ОСОБА_6 .

- відповідачем по справі є юридична особа, - Тоариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», (юридична адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 14, Код ).

- третьою особою є приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович, (адреса здійснення діяльності: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Спартаківська, булинок 12, оф. 1, Код ЄДРПОУ: ).

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права:

- У зв`язку з накладенням Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком Андрієм Анатолійовичем арешту на карткові рахунки позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - позивач звернулась до вказаного приватного виконавця з заявою про надання копій матеріалів виконавчого провадження № 64769811.

28.08.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком A.A. було надано відповідь на заяву позивача та надіслано наступні матеріали виконавчого провадження, а саме:

- копію кредитного договору №Р51.295.70325 від 26.08.2016 року;

- копію виконавчого напису Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича №4174 від 20 січня 2021 року.

Так, з отриманих матеріалів стало відомо, що виконавче провадження №64769811 відкрите на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича № 4174 від 20 січня 2021 року.

Як вбачається з оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, стягнення заборгованості здійснено на підставі кредитного договору Р51.295.70325 від 26 серпня 2016 року.

Вказаний договір укладений між Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» (Код ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Копія вищезазначеного договору міститься в матеріалах справи.

Також, копією договору підтверджується, що договір не посвідчувався нотаріально.

Згідно виконавчого напису нотаріуса, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №12/85 від 26 листопада 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Код ) правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 04/12/2020_ФА від 04 грудня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» (Код ), місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301.

Проте, нотаріусом не наведено інформацію про відступлення прав вимоги по кредитному договору Р51.295.70325 від 26 серпня 2016 року.

При цьому, -нотаріус не перевірив та не довів належними доказами, на підставі яких договорів про відступлення права вимоги, право вимоги за кредитним договором Р51.295.70325 від 26 серпня 2016 року перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД».

Вказаним виконавчим написом нотаріуса стягнуто з ОСОБА_3 , як боржника на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованість за кредитним договором Р51.295.70325 від 26 серпня 2016 року, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК» ().

Сума заборгованості по кредитному договору становить 21760 (Двадцять одна тисяча сімсот шістдесят) грн. 25 коп., з яких:

- 8702 (Вісім тисяч сімсот дві) грн. 71 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту;

- 0,00 (Нуль) грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за комісією;

- 13057 (Тринадцять тисяч п`ятдесят сім) грн. 54 коп. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом;

- 0,00 (Нуль) грн. 00 коп. - строкова заборгованість за сумою кредиту;

- 0,00 (Нуль) грн. 00 коп. строкова заборгованість за комісією;

- 0,00 (Нуль) грн. 00 коп. - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом;

- 0,00 (Нуль) грн. 00 коп. - строкова заборгованість за штрафами і пенями;

- 500 (П`ятсот) грн. 00 коп. - плата за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат».

Загальна сума, що підлягає стягненню - 22 260 (Двадцять дві тисячі двісті шістдесят) грн. 25 коп.

Суд вважає, що вказаний вище виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав:

1. З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Разом із цим, ч. 1 ст. 1 Закону України від 02.09.1993 №3425-ХІІ "Про нотаріат" (далі - Закон №3425-ХІІ) визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

За приписами статті 18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документів у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону №3425-ХІІ).

Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, яким затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону №3425-ХІІ).

Правове регулювання процедури вчинення нотаріусом виконавчих написів містить глава 14 Закону №3425-ХІІ та глава 16 розділу II Порядку.

Відповідно до статті 87 Закону №3425-ХІІ для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 88 Закону №3425-ХІІ нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За правилами, встановленими підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.

Така вимога узгоджується з ч. 1 ст. 27 Закону України від 18.11.2003 №1255-ІV "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (далі - Закон №1255-ІV), згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Таким чином, законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідною умовою є письмове повідомлення боржника про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, та внесення до Реєстру відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Системний аналіз положень статей 24, 26, 27 Закону №1255-ІV, статті 87 Закону №3425-ХІІ «Порядку та Переліку документів» дає підстави для висновку, що обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення запеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання тридцятиденного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Відсутність у Законі №3425-ХІІ та в Порядку вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм спеціального Закону №1255-ІV щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту такої реєстрації, - не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц (провадження №14-83 цс 18) та постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №205/6697/15-ц (провадження №61-25028 св 18), від 28.06.2023 у справі №201/2667/20 (провадження №61-12186 св 21), від 22.05.2024 у справі №465/4478/22 (провадження №61-3076 св 24).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Положення закону щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання направлені на фактичне повідомлення заставодавця, з метою надання йому можливість усунути відповідні порушення основного зобов`язання і запобігти зверненню стягнення на його майно. Отже, таке повідомлення слід вважати здійсненим належним чином за умови, що заставодавець отримав його. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц.

Як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення заставодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172 (далі - Перелік), за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються:

- оригінал кредитного договору;

- засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.

За змістом статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Розрахунок боргу, здійснений банком щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах, річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

При цьому, ст. 50 Закону "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків:

- Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат").

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Згідно приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.

Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом у Постановах від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15, від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, які є обов`язковими до застосування у цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, - Позивач заперечує наявність у нього заборгованості перед Відповідачем.

Крім того, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат").

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17 та узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15.

Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19 дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Отже, з огляду на матеріали справи, суд вважає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.

Підсумовуючи вищенаведене, - суд вважає, що в даних правовідносинах є спір про право, зокрема, - право Відповідача вимагати від Позивача сплати заборгованості.

Тому, у даному випадку суд вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Згідно п. 10 узагальнення "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" винесеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року роз`яснено, що судам слід мати на увазі, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-XII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.

У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, - такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню.

3. Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису:

- не переконався належним чином у безспірності підстав та розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом;

- вчинив напис за межами 3-х річного терміну.

- обтяжувач, який ініцював звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, не зареєстрував в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави та не надіслав боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання.

Тому суд вважає, що право позивача при вчиненні виконавчого напису нотаріуса відносно відповідача, як боржника на умовах безспірності, - є порушеним та підлягає захисту, - шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки серед способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених частиною другою ст. 16 ЦК України, існує такий, як припинення дії, яка порушує право.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Главою 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД»», третя особа, - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович, - про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20 січня 2021 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за реєстровим номером 4174.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.