Справа № 495/7132/25
№ провадження 2-з/495/45/2025
УХВАЛА

Про часткове задоволення заяви про забезпечення позову

"18" вересня 2025 р. м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області Прийомова О.Ю., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И ЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, просить суд поділити майно подружжя наступним чином: визнати за ОСОБА_1 права власності на частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 37,3 кв.м.

До суду 16 вересня 2025 року надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 60, 5 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., заборонивши будь яке відчуження вказаної квартири та проведення реєстраційних дій щодо реєстрації права власності зазначеної квартири на іншу особу.

Свою заяву обґрунтовує тим, що наразі квартира повністю перебуває у власності, користуванні та володінні її колишнього чоловіка, оскільки вона перебуває у Німеччині разом з дітьми.

Дана обставина свідчить про те, що квартира може бути відчужена відповідачем без її участі та без фізичної та юридичної перешкоди з її боку, щодо заперечення такого відчуження.

Наразі в Україні триває повномасштабне вторгнення рф та квартира може бути знищена, та у разі якщо відповідач відчужить її на користь іншої особи, то вона навіть не зможе отримати компенсацію за її пошкодження та знищення.

Отже, на даний момент існує реальний ризик, що рішення по справі може бути нереалізованим, в разі задоволення позовних вимог через те, що квартира може бути відчужена на користь інших осіб, що змусить її кожного разу після перереєстрації права власності на квартиру знову позиватися до суду.

На підставі вищевикладеного він і звернувся з заявою до суду.

Як роз`яснив ВС у своїй Постанові від 14.06.2021 року у справі № 308/8567/20, провадження № 61-3480сво21, вирішення заяви про забезпечення позову поданої одночасно з пред`явленням позову виключно після відкриття провадження у справі призведе до порушення процесуального строку розгляду такої заяви передбаченого частиною першою статті 153 ЦПК України, а крім того зволікання із вирішенням заяви про забезпечення позову може призвести до настання наслідків, запобігти яким і покликані заходи забезпечення позову.

Також вирішення заяви про забезпечення позову поданої одночасно із пред`явленням позову, лише після відкриття провадження у справі, ставить осіб, які подали заяву у такий спосіб, в нерівне становище із особами, які подали заяви про забезпечення позову до подання позову або після відкриття провадження у справі, чиї заяви будуть розглянуті в строки передбачені частиною першою статті 153 ЦПК України.

Тому заяви про забезпечення позову подані одночасно із поданням позовної заяви, у разі відповідності їх змісту та форми вимогам, встановленим статтею 151 ЦПК України, та підсудності таких заяв суду, до якого вони подані згідно вимог частини першої статті 152 ЦПК України, мають бути розглянуті по суті у строк, передбачений частиною першою статті 153 ЦПК України.

За таких обставин Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважав за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові від 07 серпня 2020 року в справі № 520/9674/19 (провадження № 61-4032св20) Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду про те, що вирішення по суті заяви про забезпечення позову, поданої одночасно із позовною заявою, можливо лише після відкриття провадження у справі.

Суд розглядає заяву без повідомлення учасників справи, що відповідає положенню ч.1 ст. 153 ЦПК України, відповідно до якої заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

2. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У п. 4 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», наголошено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.

В своїй заяві про забезпечення позову позивач посилається на те, що квартира повністю перебуває у власності, користуванні та володінні її колишнього чоловіка, оскільки вона перебуває у Німеччині разом з дітьми.

Дана обставина свідчить про те, що квартира може бути відчужена відповідачем без її участі та без фізичної та юридичної перешкоди з її боку, щодо заперечення такого відчуження.

Отже, на даний момент існує реальний ризик, що рішення по справі може бути нереалізованим, в разі задоволення позовних вимог через те, що квартира може бути відчужена на користь інших осіб, що змусить її кожного разу після перереєстрації права власності на квартиру знову позиватися до суду.

Враховуючи викладене, те, що дійсно право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за відповідачем можливо зробити висновок, що заява позивача відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, відповідно до якої позивачем належним чином обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Верховним Судом України у Постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті 23 постанови від 03 березня 2023 року у справі № 905/448/22 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову обґрунтувань видно, що предмет позову у даній справі щодо поділу майна є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, однак вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач у вигляді накладення арешту на всю квартиру АДРЕСА_1 та заборону будь яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 . є неспівмірним із позовними вимогами, які заявлені ОСОБА_1 ., тому заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню та суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на 1/2 частини квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 37,3 кв.м, що зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 ; заборони будь яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 37,3 кв.м до набрання законної сили рішення у справі.

Так, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження майна третім особам, що ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав заявника.

Разом з тим, суд вважає, що забезпечення позову у вказаний спосіб не завдасть шкоди сторонам, оскільки накладення арешту на спірне майно лише тимчасово перешкоджає вчиняти дії щодо нього.

При цьому майно залишається у повному володінні та користуванні власника такого майна та у разі відмови у позові заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Відповідно до правової позиції викладеної у Постанові ВС, справа № 446/1155/24 у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначено: «Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що метою забезпечення позову у цій справі є збереження зареєстрованого за відповідачкою майна для виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. Відповідні заходи забезпечення позову (арешт на спірне майно) лише тимчасово обмежують право особи на розпорядження належним їй майном та жодним чином не впливають на реалізацію права володіння та користування ним».

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог про поділ майна подружжя з якими ОСОБА_1 звернулася, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів заявника, та задля збереження існуючого стану речей, суд вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Крім того, вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що на час вирішення заяви про забезпечення позову відсутні будь-які відомості існування визначених ч.3 ст.154 ЦПК України обставин, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення..

За таких обставин, суд вважає, що існують усі правові підстави для застосування заходу забезпечення позову на час розгляду справи до набрання законної сили рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 247, 258, 260, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 37,3 кв.м, що зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 ; заборони будь яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 60,5 кв.м, житловою площею 37,3 кв.м до набрання законної сили рішення у справі.

В іншій частині заяви - відмовити.

Копію ухвали для виконання направити до відділу державної реєстрації виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання в строк, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Повний текст ухвали суду складений 18 вересня 2025 року.

СУДДЯ: