Справа № 643/1576/25
Провадження № 2/643/2251/25
18.09.2025 м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Кашуби Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим в особі представника адвоката Коваля Олександра Юрійовича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання шлюбу недійсним, -
Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача
Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коваля О.Ю. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив суд визнати недійсним з дня державної реєстрації шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який було зареєстровано Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1104 від 04.11.2000, про що було видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 04.11.2000.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що 21.08.1993 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , дошлюбне прізвище не змінювалось) було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1448 від 21.08.1993 та видано Свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 від 21.08.1993. Посилався, що вказаний шлюб є чинним, ніколи не розривався та не був визнаний недійсним. Однак з відомостей розміщених в мобільному застосунку «ДІЯ» йому стало відомо, що в Державному реєстрі актів цивільного стану міститься ще один актовий запис про укладення ним шлюбу, а саме: №1104 від 04.11.2000 про укладення шлюбу з громадянкою ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було зареєстровано Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що було видано Свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 04.11.2000. Зазначив, що він своєї згоди на укладення шлюбу з громадянкою ОСОБА_3 ніколи не надавав та її особа йому невідома. Зауважував, що одночасна наявність в Державному реєстрі актів цивільного стану двох вказаних актових записів про шлюб (які не є розірваними) є неможливою, оскільки одна й та сама особа не може одночасно перебувати в двох зареєстрованих шлюбах. Більше того, зазначена обставина порушує його права, позаяк він обмежений в можливості здійснювати відчуження належного йому майна, оскільки період його придбання збігається з періодом шлюбу, в якому він ніколи не перебував. Посилався, що у зв`язку з вказаними обставинами, його представник адвокат Коваль О.Ю. звернувся до Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з адвокатським запитом, в якому просив провести перевірку відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану про укладення шлюбу №1104 від 04.11.2000, який було зареєстровано Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що було видано Свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 04.11.2000 та скласти висновок; внести виправлення в Державний реєстр актів цивільного стану громадян щодо актового запису про укладення шлюбу №1104 від 04.11.2000, який було зареєстровано Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що було видано Свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 04.11.2000. Однак листом №1084-26-24-32.26 від 09.11.2024 було повідомлено таке: «за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявні актові записи про шлюб (від 21.08.1993 та від 04.11.2000) містять ідентифікуючі дані про особу ОСОБА_6 , й законної підстави їх змінити, виправити та/або видалити відділ державної реєстрації актів цивільного стану не має». З огляду на викладене, враховуючи, що законом заборонено перебування особи одночасно в двох зареєстрованих шлюбах, а він не надавав своєї вільної згоди на укладення шлюбу з громадянкою ОСОБА_7 і реєстрація шлюбу з нею порушує його права, просив визнати вказаний шлюб недійсним.
Аргументи учасників справи
Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористалася, будь-які клопотання та заяви від відповідача до суду не надходили.
Рух справи
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 03 лютого 2025 року залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, установив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення копії ухвали.
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 11 лютого 2025 року продовжив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, надавши строк 5 днів з дня вручення копії ухвали.
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 21 березня 2025 року відмовив у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання шлюбу недійсним з підстав, визначених ч. 1 ст. 39 СК України, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання шлюбу недійсним з підстав, визначених ч. 1 ст. 40 СК України. Розгляд справи ухвалив проводити в порядку загального позовного провадження, призначив проведення підготовчого засідання, клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коваля О.Ю. про витребування доказів задовольнив частково, витребував від Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, у разі його наявності, в якому зазначено відомості про нареченого (чоловіка), як такі: « ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Харкова, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 », відомості про наречену (дружину) зазначені, як такі: « ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Законом України «Про внесення змін до закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» №4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав законної сили 25 квітня 2025 року, змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова.
Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 13 травня 2025 року вдруге відмовив у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коваля О.Ю. про витребування доказів.
Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 01 липня 2025 року закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи.
Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 09 вересня 2025 року задовольнив заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коваля О.Ю. про його участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Участь у справі сторін та інших учасників справи
Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у судовому засіданні був представлений повноважним представником адвокатом Ковалем О.Ю.
Представник позивача - адвокат Коваль О.Ю., який приймав участь в судовому засіданні 11 вересня 2025 року в режимі відеоконференції, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, як про це зазначено у позовній заяві. Зазначив, що позивач просить визнати шлюб недійсним, керуючись двома правовими нормами, а саме - відповідно до ч. 1 ст. 39 СК України та відповідно до ст. 40 СК України. Посилався, що позивач наразі перебуває за кордоном.
Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника Четвертого ВДРАЦС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, ураховуючи, що відповідачка належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, враховуючи думку представника позивача, який в судовому засіданні 11 вересня 2025 року вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та представника третьої особи, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи вказаних учасників справи.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Позивач ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Харкова, отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 10 червня 2002 року Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області (а.с. 10).
Позивачем надано копію актового запису про шлюб із застосунку «Дія» №1104 від 04.11.2000, свідоцтво НОМЕР_1 , в якому міститься інформація про нареченого « ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », інформація про наречену « ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 13).
13 лютого 2025 року адвокатом Ковалем О.Ю. на адресу Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було скеровано адвокатський запит, в якому він просив надати належним чином засвідчені копії документів та записів з реєстрових книг щодо актового запису про укладення шлюбу №1104 від 04.11.2000 між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , який було зареєстровано Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що було видано Свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 04.11.2000 (а.с. 56 зворот, 58).
Згідно з копією відповіді на адвокатський запит №630/687-26-25-32.24/32.24 від 26.02.2025, наданої Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адвокатові Ковалю О.Ю. повідомлено про відсутність правових підстав для надання копії актового запису цивільного стану (а.с. 69-71).
Як убачається з копії відповіді на адвокатський запит №131/32.26/1/26 від 22.02.2025, наданої Четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції адвокату Ковалю О.Ю., наданий ним запит не відповідає вимогам, визначеним Інструкцією з ведення з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.07.2008 №1269/5. Крім того, зазначено, що видача фізичним особам копій актових записів про проведену державну реєстрацію актів цивільного стану чинними нормативно-правовими актами не передбачено. Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові не має законних підстав для задоволення запиту адвоката Коваля О.Ю. та надання документів, що ним запитуються (а.с. 72-74).
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 1 СК України визначено засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно з частиною першою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Сімейний союз жінки та чоловіка після реєстрації шлюбу породжує певні правовідносини між подружжям, породжує взаємні права і обов`язки. Виникають особисті немайнові та майнові відносини, наявність певних прав і обов`язків подружжя для забезпечення і реалізації прав членів сім`ї.
У частині першій статті 40 СК України встановлено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (стаття 40 СК України).
Як зазначалося судом вище, Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 21 березня 2025 року відмовив у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання шлюбу недійсним з підстав, визначених ч. 1 ст. 39 СК України, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання шлюбу недійсним з підстав, визначених ч. 1 ст. 40 СК України.
Відтак, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі поданих ним доказів, а саме про визнання шлюбу недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 40 СК України.
Як убачається зі змісту пред`явленого позову, позивач просить суд визнати недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , який було зареєстровано Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1104 від 04.11.2000, про що було видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 04.11.2000.
Просить визнати шлюб недійсним, посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 40 СК України, якими унормовано, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.
Зазначає, що своєї згоди на укладення шлюбу з громадянкою ОСОБА_3 він ніколи не надавав та її особа йому невідома. Посилається, що його перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 порушує його, ОСОБА_8 , права, оскільки він обмежений в можливості здійснювати відчуження належного йому майна, позаяк період його придбання збігається з періодом шлюбу, в якому він ніколи не перебував.
Водночас, як установлено судом, позивачем у справі є ОСОБА_8 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий 10 червня 2002 року Фрунзенським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області.
Відтак, позивач ОСОБА_8 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий 10 червня 2002 року Фрунзенським РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області, просить визнати недійсним шлюб, зареєстрований 04 листопада 2000 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції відомості, актовий запис №1104, наречений в якому є ОСОБА_10 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий Ленінським РВХМУУМВС України в Харківській області 24 травня 2000 року, тобто особа, відмінна від особи позивача.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Велика Палата Верховного Суду зазначала, що кожна особа, чиї права чи інтереси було порушено, має право звернення до суду для їх захисту. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
Отже, підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови в позові.
Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги зокрема щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмета заявленого позову, наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі №450/2875/19, провадження № 61-5051св22.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (пункт 44 постанови Верховного Суду від 30 квітня 2024 року).
Крім того, у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних й допустимих доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд зобов`язаний свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 4 ЦПК України), тому суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то зазначити, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності в такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом.
У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам доказів не збирає.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає предмет і підставу позову. Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення. Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ від 19 квітня 1994 року у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands), № 288).
З огляду на наведене вище та, беручи до уваги обставини того, що шлюб, зареєстрований 04 листопада 2000 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління Міністерства юстиції, актовий запис№1104, про що було видано Свідоцтво про шлюб ІВЛ НОМЕР_6 від 04 листопада 2000 року та який позивач просить визнати недійсним, укладався між ОСОБА_2 та особою, відмінною від особи позивача, підстави вважати, що права позивача ОСОБА_8 порушені, - відсутні.
Ураховуючи наведене вище, зважаючи на відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права та/або законного інтересу позивача ОСОБА_13 , за захистом якого він звернувся, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.
Розподіл судових витрат
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 , поданого в особі представника адвоката Коваля Олександра Юрійовича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання шлюбу недійсним, відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 10 червня 2002 року Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків невідомий, останнє відоме місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 ;
Повне судове рішення складено і підписано 18 вересня 2025 року.
Суддя : Я.Ю. Семенова