Провадження № 2/641/1380/2025 Справа № 641/5826/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Кисіль О.С,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв Ігор Юрійович про припинення спільної сумісної власності, визначення ідеальних часток та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв І.Ю. про припинення спільної сумісної власності, визначення ідеальних часток та визнання права власності.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, зокрема, на частину трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , та спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є він та його брат ОСОБА_2 . Заповіт ОСОБА_3 не складала.

Також, вказав, що відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_2 . 01.07.2019 року він звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І.Ю. з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим було відкрито спадкову справу № 64389844. Спадкова частина квартири складає частки, яка повинна бути розділена між спадкоємцями першої черги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто частка позивача у спадковому майні складає частину квартири.

Враховуючи вищевикладене, позивач був змушений звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.02.2025 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв І.Ю. про припинення спільної сумісної власності, визначення ідеальних часток та визнання права власності задоволено. Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.12.2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв Ігор Юрійович про припинення спільної сумісної власності, визначення ідеальних часток та визнання права власності було скасовано та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні.

В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та посилалась на обставини викладені у відзиві на позов.

В наданому до суду відзиві на позов зазначила, що у матеріалах справи також містяться надані відповідачем ОСОБА_2 копія договору, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. За власниками квартири АДРЕСА_2 встановлений розмір часток, зокрема: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить кожному по частці квартири. Вищезазначений договір на даний час є чинним, крім того станом на час звернення ОСОБА_1 з позовними вимогами право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 вже було припинено з визначенням ідеальних часток у спільній власності (спільна часткова власність). Також зазначила, що не підлягають задоволенню також вимоги позивача ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на праві спадкування за законом на частку у квартирі АДРЕСА_2 .

Так, 21.03.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений нотаріально засвідчений спадковий договір, згідно з п.1 якого, набувач ОСОБА_2 у разі смерті відчуджувача ОСОБА_3 набуває право власності на належне їй майно, а саме: частку 3-кімнатної квартири АДРЕСА_2 , яка належить останній ( п.2 Договору) на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Центром приватизації Виконавчого комітету Харківської міської ради 16.03.1999 року та нотаріально посвідченого Договору про визначення часток майна у спільній частковій власності від 21.03.2018 року. Згідно п.7 право власності на майно, що є предметом цього Договору у набувача - ОСОБА_2 виникає у разі смерті відчуджувача. Отже, за наявності чинного спадкового договору, предметом якого визначено частку спірної квартири, вказане нерухоме майно виключається зі спадкової маси, тобто за позивачем ОСОБА_1 не може бути визнано право власності на частку вказаного майна у порядку спадкування за законом.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв І.Ю. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При ухваленні рішення покладався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 від 01.02.2019 року виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1798 (а.с. 61).

З інформації приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І.Ю., вбачається, що після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 заводилась спадкова справа № 26/2019, з заявою про прийняття спадщини звертався 01.07.2019 року син померлої ОСОБА_1 (а.с. 58-79).

Згідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 4 від 01.07.2019 року вбачається, що сином померлої ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.03.1999 року, реєстраційний № НОМЕР_2 вбачається, що квартира АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 71).

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І.Ю. від 01.08.2019 року вихідний № 333/02-31 було відмолено ОСОБА_6 , яка діє від імені спадкоємця ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_2 (а.с. 78).

Крім того, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 1/4 частка квартири АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 на підставі договору про визнання часток у спільній сумісній власності № 407 від 21.03.2018 року виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В., частка квартири АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 на підставі договору про визнання часток у спільній сумісній власності № 407 від 21.03.2018 року виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В. Також на частку квартири АДРЕСА_2 накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, на підставі спадкового договору, серія та номер 408 від 21.03.2018 року виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В.

Відповідно до копії договору про визнання часток майна у спільній сумісній власності від 21.03.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 407 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 належить кожному по частці квартири АДРЕСА_2 (а.с.160-161).

Згідно до копії спадкового договору від 21.03.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 409 встановлено, що набувач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і у разі його смерті набуває право власності на належне відчужувачу майно, а саме частку квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 44,8 кв.м., загальною площею 58,7 кв.м. (а.с. 162-164).

Спадкування в Україні регулюється ЦК України, а за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право».

В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_3 заповіт не складала, тобто, спадкування на належне спадкодавцю майно здійснюється за законом.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування.

За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною першою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями після ОСОБА_3 є її сини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , які є спадкоємцями першої черги. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Крім того положеннями статті 1302 ЦК України визначено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Згідно з ЦК України сутність спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача. При цьому до спадкового договору не застосовуються норми спадкового права.

Істотною умовою спадкового договору є його предмет, яким виступає майно відчужувача.

Отже, спадковий договір має подвійну правову природу, він одночасно є і розпорядженням на випадок смерті, і договором змістом якого визначаються його істотні умови.

При цьому інститут спадкового договору має тісний зв`язок з підгалуззю зобов`язального, а не спадкового права, оскільки виступає різновидом договорів про передачу майна у власність. Схожість спадкового договору із спадкуванням виявляється в спільності основної юридичної підстави виникнення права на спадкування у спадкоємців і права власності у набувача, якою є смерть фізичної особи - відчужувача.

Окрім того, у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування, в тому числі право на обов`язкову частку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 набув право власності на частину квартири АДРЕСА_2 на підставі спадкового договору від 21.03.2018, укладеного між ним та ОСОБА_3 , а тому позовні вимоги про визнання за позивачем право власності на 1/4 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

З приводу позовних вимог позивача про визначення ідеальних часток суд зазначає наступне.

Щодо позовних вимог позивача про припинення права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , та встановлення право спільної часткової власності, визначивши ідеальні частки, а саме ОСОБА_3 частина квартири, ОСОБА_2 частини квартири, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, між відповідачем та ОСОБА_3 було укладено договір про визнання часток майна у спільній сумісній власності від 21.03.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 407 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 належить кожному по частці квартири АДРЕСА_2 . Виходячи з наведеного позовні вимоги про припинення права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , та встановлення право спільної часткової власності задоволенню ре підлягають.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про припинення спільної сумісної власності, визначення ідеальних часток та визнання права власності задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв Ігор Юрійович про припинення спільної сумісної власності, визначення ідеальних часток та визнання права власності залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи - в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.Ю.Онупко