ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

22 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6223/23

Провадження № 22-ц/820/2044/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І., Талалай О.І., Янчук Т.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 липня 2025 року,

встановив:

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 8 липня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») з ненадання ОСОБА_1 відповіді на її скарги від 23 березня 2020 року, та невчасного надання відповіді на її інформаційні запити від 7 травня 2020 року (повторно 8 травня 2020 року та 13 травня 2020 року) та від 9 червня 2020 року.

Визнано неправомірними дії АТ КБ «Приватбанк», вчинені протягом періоду з 12 березня 2020 року до 21 квітня 2020 року, з блокування доступу ОСОБА_1 до використання коштів на її банківському рахунку НОМЕР_1 .

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 7 000 грн в якості відшкодування заподіяної їй моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» в дохід держави 1 673 грн 03 коп. судового збору.

На це рішення ОСОБА_1 і АТ КБ «Приватбанк» подали апеляційні скарги.

Автоматизованою системою документообігу апеляційного суду визначено склад суду для розгляду справи, до якого увійшли судді Ярмолюк О.І. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Янчук Т.О.

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 14 серпня 2025 року та 8 вересня 2025 відкрито апеляційне провадження у справі за кожною з указаних апеляційних скарг.

ОСОБА_1 подала заяву про відвід усього складу колегії суддів посилаючись на те, що під час розгляду інших справ з її участю ці судді ставилися до неї упереджено та не дотримувалися вимог процесуального закону, відносилися свавільно до її прав та інтересів, знущалися з неї та ставилися до неї зневажливо, припускалися перевищень своїх службових повноважень і займалися фальсифікацією матеріалів справ. У зв`язку з цим Зінчук М.З. категорично заперечила розгляд справи за її позовом суддями Ярмолюком О.І., Талалай О.І., Янчук Т.О., які становлять небезпеку для її життя, та вказала про недовіру до цих суддів.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» (Gazeta Ukraina-Tsentr v. Ukraine), рішення від 15 липня 2010 року, заява №16695/04, пункти 28-29, 31-32) зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пункти 27, 28 і 30, Серія A, №255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, пункт 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, пункт 38).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, пункт 58 Reports of Judgments and Decisions, 1996-III).

3 огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, пункт 26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, пункт 45, Reports of Judgments and Decisions, 1998-VIII).

Наведені ОСОБА_1 обставини для відводу колегії суддів дають підстави для висновку про те, що у позивачки існують (не виключені) обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду, що може вплинути на хід судового процесу та зашкодити судовому розгляду справи, а відтак і поставити під сумнів ухвалене судом рішення.

Ці побоювання ОСОБА_1 допускають відсутність об`єктивної безсторонності суду.

За таких обставин заявлений ОСОБА_1 відвід складу суду (суддям Ярмолюку О.І., Талалай О.І., Янчук Т.О.) слід задовольнити.

Керуючись статтями 36, 39-41 ЦПК України,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід задовольнити.

Відвести суддів Ярмолюка Олега Ігоровича, Талалай Ольгу Іванівну, Янчук Тетяну Олександрівну від розгляду справи.

Зміну складу суду здійснити через автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та не підлягає оскарженню.

Судді: О.І. Ярмолюк

О.І. Талалай

Т.О. Янчук