Провадження №2/523/3348/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"25" серпня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Павлова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 523/20460/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за порушення виконання грошового зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариства «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за порушення виконання грошового зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 16.05.2007 між Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 660/41-304, відповідно до якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 65000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення кредитних коштів не пізніше 16.05.2010.

28.08.2012 Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2604/16995/12 на примусове виконання рішення Третейського суду за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 50272,81 дол. США, 20246,07 грн. та 4466,92 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом. Виконавчий лист № 2604/16995/12 знаходився на примусовому виконанні у Київському ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області та постановою державного виконавця від 09.06.2016 виконавчий лист було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю розшукуваного майна боржника.

Згідно рішення № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019, було прийнято рішення про припинення АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа Банк», відповідно до п.п. 1.2 якого, правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у АТ «Альфа Банк» з 15.10.2019. Відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» №2/2022 від 12.08.2022 року, вирішено змінити найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Оскільки, з дня ухвалення рішення суду та за період знаходження його на примусовому виконанні і до цього часу, боржник не виконав грошового зобов`язання щодо погашення заборгованості в повному обсязі, у зв`язку з чим у позивача виникло право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, а саме 3% річних у розмірі 7474,81 дол. США, 3% річних у розмірі 3010,29 грн., а також інфляційних втрат на кредитну заборгованість в розмірі 11515,36 грн.

У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 7474,81 дол. США та 14525,65 грн.

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження від 22.04.2025 було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 05.06.2025 було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача Байрамов О.В. в судове засідання не з`явився. Однак, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив та просив суд повести розгляд даної справи за відсутності представник позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України та ухвалює заочне рішення.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

По справі встановлено, що 16.05.2007 між Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 660/41-304, відповідно до якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 65000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних з кінцевим терміном повернення кредитних коштів не пізніше 16.05.2010.

28.08.2012 Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2604/16995/12 на примусове виконання рішення Третейського суду за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 50272,81 дол. США, 20246,07 грн. та 4466,92 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіям кредитного договору, та виконавчого листа.

Згідно рішення № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019, було прийнято рішення про припинення АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа Банк», відповідно до п.п. 1.2 якого, правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у АТ «Альфа Банк» з 15.10.2019.

Відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» №2/2022 від 12.08.2022 року, вирішено змінити найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

В рамках розгляду даної справи АТ «Сенс Банк» просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за порушення виконання грошового зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року.

В рамках розгляду даної справи встановлено, що виконавчий лист № 2604/16995/12, виданий 28.08.2012 Дніпровським районним судом м. Києва знаходився на примусовому виконанні у Київському ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області та постановою державного виконавця від 09.06.2016 виконавчий лист було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю розшукуваного майна боржника.

24.07.2023 листом № 5/24 АТ «Сенс Банк» зверталося до ОСОБА_1 , в якому зазначило, що станом на 23.02.2022 йому було нараховано в порядку ст. 625 ЦК України заборгованість у розмірі 7474,81 дол. США та 14526,65 грн., з яких: 7474,81 дол. США заборгованість за ставкою 3 % річних на кредитну заборгованість; 3010,29 грн. заборгованість за ставкою 3 % річних на кредитну заборгованість; 11515,36 грн. заборгованість за інфляційними втратами на кредитну заборгованість.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три процента річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь час прострочення.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати та три проценти річних від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів за користування боржником утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові за весь час прострочення, у тому числі і за час розгляду справи про стягнення основного боргу у судах та примусового виконання судового рішення.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15, Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У зв`язку з тим, що вказане рішення суду відповідачем не виконане, заборгованість за кредитним договором не сплачена, АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з даним позовом.

Суд, дослідивши наявні у справі докази прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, дійшов висновку про наявність у позивача, відповідно до статті 625 ЦК України, права на стягнення 3 % річних та інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконав взятого на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в порядку ст. 625 ЦК України за порушення виконання грошового зобов`язання за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року у розмірі 7474,81 дол. США та 14526,65 грн., з яких: 7474,81 дол. США заборгованість за ставкою 3 % річних на кредитну заборгованість; 3010,29 грн. заборгованість за ставкою 3 % річних на кредитну заборгованість; 11515,36 грн. заборгованість за інфляційними втратами на кредитну заборгованість.

Даний факт підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком нарахування сум згідно ст. 625 ЦК України, поданим представником позивача до позовної заяви.

Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки такий було проведено відповідно до вимог законодавства України.

Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем спростовано не було.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за ст. 625 ЦК України, суд не має підстав піддавати їх сумніву.

Так як своїх зобов`язань відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав, але як боржники він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника стягнення 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, які передбачені ст. 625 ЦК України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020р. № 211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк даного карантину неодноразово продовжувався.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року № 540-IX доповнив розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ пунктом 12, яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Окрім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року було доповнено пунктом 19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ, згідно з яким у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Тобто, відміна карантину жодним чином не впливає на поновлення строку позовної давності за ЦКУ, адже він призупинений на період воєнного, надзвичайного стану.

З огляду на доповнення Перехідних положень ЦК України пунктами 12 та 19, якими чітко регламентовано продовження строків позовної давності на період введення карантину та воєнного стану, в тому числі загальних строк, передбачених ст. 257 ЦК України, суд доходить висновку, що позивачем АТ «Сенс Банк» було дотримано строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволення позовних вимог в повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із ОСОБА_1 підлягає стягненню сума за порушення виконання грошового зобов`язання у розмірі 7474,81 дол. США та 14525,65 грн., а також сплачений позивачем судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 280 282, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 651, 625 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за порушення виконання грошового зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» суму заборгованості за порушення виконання грошового зобов`язання за Договором кредиту № 660/41-304 від 16.05.2007 в порядку ст. 625 ЦК України, а саме:

?7474 /сім тисяч чотириста сімдесят чотири/ дол. США 81 центи 3% річних на кредиту заборгованість;

?3010 /три тисячі десять/ грн. 29 коп. 3% річних на кредиту заборгованість;

?11515 /одинадцять тисяч п`ятсот п`ятнадцять/ грн. 36 коп. інфляційні втрати на кредитну заборгованість.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» сплачений позивачем судовий збір в розмірі 4301 /чотири тисячі триста один/ грн. 56 коп.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», код за , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. № 100.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст. 284 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

У зв`язку із перебуванням головуючої судді у відпустці, повний текст рішення суду складено 16 вересня 2025 року.

Суддя Пересипського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер