Справа № 465/942/22 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/811/3773/24 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Салати Я.І.

з участю: представників ОСОБА_1 Фостяка А.Я., Косик Л.А.,

представників Акціонерного товариства «Кредобанк»

Кальмука Н.Б., Кауфмана К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Кредобанк» про захист прав споживачів.

Позовні вимоги мотивував тим, що 27 липня 2012 року між ним та ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», було укладено договір банківського вкладу «Стандарт плюс» №2635/62/587230.

Сума вкладу згідно даного договору становила 50 000 доларів США.

Згідно з п. 1 даного договору банк відкриває Клієнту вкладний рахунок № НОМЕР_1 (іноземній валюті, Долар США) до 30 липня 2018 року.

15 червня 2012 позивачем укладено два договори банківського вкладу: договір банківського вкладу «Стандарт плюс» №2630/62/577930 на суму 10000,00 доларів США та договір банківського вкладу «Стандарт плюс» №2630/62/577932 суму 7000,00 Євро.

Дані договори укладались ним строком на 1 місяць до 15 липня 2012 року.

З метою довгострокового зберігання коштів та отримання процентів, він вирішив фактично поповнити свій внесок до 50 000,00 доларів США, про що звернувся у відділення №10 у м. Львові Центральної філії ПАТ «Кредобанк» за адресою м. Львів, вул. Гнатюка, 16.

У відділенні банку в кабінеті начальника відділення Денікевич Г.Я. він особисто готівкою передав решту суми. Кошти у сумі 10 000,00 доларів США та 7000,00 Євро в готівковій формі йому не повертались, а були зараховані на відкритий вкладний рахунок № НОМЕР_1 згідно з договором банківського вкладу «Стандарт Плюс» №2635/62/587230 від 27.07.2012.

В подальшому, протягом 2012-2018 років він отримував нараховані проценти 4,25% річних від суми вкладу згідно договору банківського вкладу «Стандарт Плюс» №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року. Нараховані проценти передавались йому особисто готівкою начальником відділенні №10 у м. Львові Центральної філії ПАТ «Кредобанк» ОСОБА_2 та іншими працівниками банку (за вказівкою начальника відділення).

Жодних квитанцій, що підтверджували виплату йому нарахованих процентів працівники банку не надавали. Оскільки, суми нарахованих процентів виплачувались йому вчасно та в розмірі, згідно з умовами договору №2635/62/587230 від 27 липня 2012р, то претензій до працівників банку у нього не було.

У вересні 2017 року він звертався до відділення № 10 у м. Львові для отримання інформації про розміщення коштів на рахунку, на що було надано квитанцію підтвердження про залишки коштів на рахунку від 19 вересня 2017р та примірник договору банківського вкладу «Стандарт Плюс» №2635/62/587230 від 27 липня 2012року.

Згідно з даною квитанцією у нього на рахунку були кошти у сумі 50 000 доларів США.

12 лютого 2019 року він звернувся з письмовою заявою до відповідача, у якій просив надати йому інформацію щодо укладеного ним договору банківського вкладу «Стандарт Плюс» №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року на суму 50 000,00 доларів США.

Відповідач у відповіді №149-15701/19 від 04 квітня 2019 року повідомив, що договір №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року банківського вкладу «Стандарт Плюс» - за наданими реквізитами договорів банківських вкладів в автоматизованій банківській системі відсутній, а також, що договір №2630/62/577930 від 15 червня 2012 р банківського вкладу «Стандарт плюс» та договір №2630/62/577932 від 15 червня 2012р банківського вкладу «Стандарт плюс» - закриті, кошти на рахунку відсутні. Водночас повідомлялось, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі звернення ПАТ «Кредобанк» до правоохоронних органів з приводу зняття та привласнення коштів із депозитних рахунків, 20 січня 2019 року внесено відповідні відомості та розпочато кримінальне провадження №0000134. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.3 ст. 191 КК України.

Позивач вважав, що АТ «Кредобанк» не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення коштів згідно з договором банківського вкладу «Стандарт Плюс» №2635/62/587230 від 27липня 2012 року, чим порушує його права споживача фінансових послуг.

З врахуванням зазначених обставин ОСОБА_1 просив стягнути з АТ «Кредобанк» на його користь 50 000 доларів США за договором банківського вкладу «Стандарт Плюс» №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк» про стягнення за договором банківського вкладу №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року відмовлено повністю.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що отримавши у відділенні банку за адресою у м.Львові Центральної філії ПАТ «Кредобанк» за адресою АДРЕСА_1 примірник договору №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року з підписом уповноваженої особи банку та печаткою він правомірно очікував, що кошти розміщені на його рахунку та надійно збережені. Інформацією, що такий договір у автоматизованій банківській системі відсутній він, як споживач, не володів і володіти не міг.

У вересні 2017 року він звернувся до відділення №10 у м. Львові для отримання інформації про розміщення коштів на рахунку. На його запит Банк надав квитанцію підтвердження про залишки коштів на рахунку від 19 вересня 2017 року та примірник договору банківського вкладу «Стандарт Плюс» №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року.

Згідно даної квитанції на його рахунку були кошти в сумі 50 000 доларів США. Той факт, що дана квитанція йому була видана, підтверджується копією протоколу допиту свідка у якому серед поданих ним документів, перелічено зазначену квитанцію. Оригінали вищевказаних документів отримала слідча ОСОБА_3 20 листопада 2019 року, що підтверджено підписом на протоколі допиту свідка від 20 листопада 2019 року.

Крім того, 19 квітня 2022 року у відділенні АТ «Кредобанк» у м. Львові, пр.-т Чорновола,57 йому було видано довідку про те, що у період з 01 січня 2021 року по 18 квітня 2022 року були відкриті депозитні угоди та нараховані відсотки по них.

В суді першої інстанції, відповідач так і не зміг пояснити походження договорів №2630/62/578222 від 18 червня 2012 року, сума депозиту - 5800 євро; №2630/62/578853 від 22 червня 2021 року сума депозиту 3300,01 євро; №2630/62/584365 від 03 серпня 2021 року, сума депозиту 1301,37 євро; №2630/62/604146 від 14 листопада 2021 року, сума депозиту 205725 гривень, а лише обмежився поясненнями, що такі не є предметом позовних вимог.

Зустрічного позову про визнання договору №2635/62/587230 сума вкладу 50 000 доларів США відповідач не пред`являв, а доказів повернення банком взятих зобов`язань та повернення йому суми вкладів 50 000 доларів США відповідачем надано не було.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_1 ОСОБА_4 та Косик Л.А. на підтримання апеляційної скарги, пояснення представників АТ «Кредобанк» Кальмука Н.Б., та ОСОБА_5 на її заперечення перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не подано належних та допустимих доказів як - от: ощадна книжка чи інший документ який б підтверджував внесення ним на депозитний рахунок за договором №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року 50 000 доларів США.

Примірник договору наданий суду не підписаний позивачем.

Довідка ПАТ «Кредобанк» від 19 квітня 2022 року від 19 квітня 2022 року за підписом менеджера по роботі з клієнтами ОСОБА_6 відповідно до якої ОСОБА_1 у період з 01 січня 2021 року по 19 квітня 2022 р були відкриті депозитні рахунки та нараховані по них відсотки не містить інформації щодо договору банківського вкладу №№2635/62/587230 від 27 липня 2012 року і не є належним доказом у даній справі.

З такими висновками суду погодитися не можна із наступних підстав.

Фактичні обставини справи встановлені судами.

15 червня 2012 року у відділенні №10 у м. Львові Центральної філії ПАТ «Кредобанк» за адресою: м. Львів, вул.Гнатюка,16 був укладений договір №2630/62/577930 банківського вкладу «Стандарт Плюс» згідно якого Банк в особі керуючого відділення Денікевич Г.Я. відкрив ОСОБА_1 вкладний рахунок № НОМЕР_2 в іноземній валюті на 1 місяць до 15 липня 2021 року, а останній вніс на цей рахунок 10 000 доларів США. Розмір процентів, які нараховуються на суму вкладу, становить 2,25% річних (а.с.13).

Також 15 червня 2012 року у відділенні №10 у м. Львові Центральної філії ПАТ «Кредобанк» за адресою: м. Львів, вул.Гнатюка,16 був укладений договір №2630/62/577932 банківського вкладу «Стандарт Плюс» згідно якого Банк в особі керуючого відділення Денікевич Г.Я. відкрив ОСОБА_1 вкладний рахунок № НОМЕР_2 в іноземній валюті на 1 місяць до 15 липня 2021 року, а останній вніс на цей рахунок 7000 євро. Розмір процентів, які нараховуються на суму вкладу, становить 0,50% річних (а.с.14).

Крім того, 27 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Кредобанк» за адресою: м. Львів, пр. Шевченка,12/1 був укладений договір №2635/62/587230 банківського вкладу «Стандарт плюс» згідно якого банк в особі керуючої відділення Денікевич Г.Я. відкрив ОСОБА_1 вкладний рахунок № НОМЕР_3 ( в іноземній валюті), Долар США) на строк до 30 серпня 2018 року, а останній вніс на цей рахунок 50 000 доларів США. Розмір процентів, які нараховуються на суму вкладу, становить 4,25% річних (а.с.12).

Згідно довідки АТ «Кредобанк» від 19 квітня 2022 року №8289/22 у період з 01 січня 2012 по 19 квітня 2022 року ОСОБА_1 були відкриті депозитні угоди та нараховані відсотки по них:

1. номер депозитного договору 2630/62/577930; долар США (840); дата укладення - 15.06.2012; дата закінчення депозитного договору 17.08.2012; сума депозиту 10 000; нараховані відсотки по депозиту 37,50; виплачені відсотки по депозиту 37,50;

2. номер депозитного договору 2630/62/577932; євро (978); дата укладення - 15.06.2012; дата закінчення депозитного договору 18.06.2012; сума депозиту 7 000; нараховані відсотки по депозиту 0,00; виплачені відсотки по депозиту 0,00;

3. номер депозитного договору 2630/62/578222; євро (978); дата укладення - 18.06.2012; дата закінчення депозитного договору 22.06.2012; сума депозиту 5800; нараховані відсотки по депозиту 0,01; виплачені відсотки по депозиту 0,01;

4. номер депозитного договору 2630/62/578853; євро (978); дата укладення - 22.06.2012; дата закінчення депозитного договору 03.08.2012; сума депозиту 3 300,01; нараховані відсотки по депозиту 1,36; виплачені відсотки по депозиту 1,36;

5. номер депозитного договору 2630/62/584365; євро (978); дата укладення - 03.08.2012; дата закінчення депозитного договору 15.08.2012; сума депозиту 1 30137,01; нараховані відсотки по депозиту 0,01; виплачені відсотки по депозиту 0,01;

6. номер депозитного договору 2630/62/604146; гривня (980); дата укладення - 14.11.2012; дата закінчення депозитного договору 19.11.2012; сума депозиту 205725,00; нараховані відсотки по депозиту 269,801; виплачені відсотки по депозиту 269,80 (а.с.83).

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою в АТ «Кредобанк» у якій просив надати йому інформацію стосовно його договору №2635/62/587230 банківського вкладу Стандарт плюс» від 27 липня 2012 року на суму 50 000 доларів США. У заяві позивач зазначав, що вклад він не закрив, кошти не отримав (а.с.15).

У відповідь на заяви ОСОБА_1 від 12 лютого 2019 року та 20 лютого 2019 року АТ «Кредобанк» листом від 04 квітня 2019 року повідомив, що договір № 2630/62/577930 від 15 червня 2012 року банківського вкладу «Стандарт плюс» закритий, кошти на рахунку відсутні.

Договір №2630/62/577932 від 15 червня 2012 року банківського вкладу «Стандарт плюс» закритий, кошти на рахунку відсутні.

Договір №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року банківського вкладу «Стандарт плюс»- за наданими реквізитами договорів банківських вкладів в автоматизованій банківській системі відсутній, також відсутня інформація щодо розміщення коштів. Наданий договір має ознаки підробки.

Також було повідомлено, що до єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі звернення АТ «Кредобанк» до правоохоронних органів з приводу зняття та привласнення коштів із депозитних рахунків, 20 січня 2019 року внесено відповідні відомості та розпочато кримінальне провадження №0000134. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.3 ст.191 КК України.

За результатами розгляду заяв від 12 лютого 2019 року та 20 лютого 2019 року банком скеровано звернення до СУ ГУ НП у Львівській області, для приєднання до відкритого кримінального провадження №0000134 з метою проведення слідчих дій та встановлення відповідних обставин. (а.с.16).

20 листопада 2019 року в межах кримінального провадження №0000134 ОСОБА_1 був допитаний в якості свідка слідчим СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 .

Під час допиту ОСОБА_1 добровільно надав оригінали договорів та інших банківських документів які були ним укладені в банку, а саме:

договір № 2630/62/577930 від 15 червня 2012 року банківського вкладу «Стандарт плюс»;

договір №2630/62/577932 від 15 червня 2012 року банківського вкладу «Стандарт плюс»;

договір №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року банківського вкладу «Стандарт плюс»;

квитанція про підтвердження залишків коштів на рахунку від 10 вересня 2017 року.

Протокол допиту підписаний ОСОБА_1 та слідчою поліції ОСОБА_3 ( а.с.19-20).

В суді апеляційної інстанції представники ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 також підтвердили, що їх довіритель передав слідчій поліції ОСОБА_3 квитанцію банку від 10 вересня 2017 року, у якій банк підтвердив наявність ОСОБА_1 залишку заборгованості в сумі 50 000 доларів США на той час.

Під час розгляду даної справи в суді першої та апеляційної інстанції представники ОСОБА_1 неодноразово зверталися в ГУ НП у Львівській області про повернення їм копії квитанції про підтвердження залишків коштів на рахунку від 10 вересня 2017 року яку ОСОБА_1 надав слідчій ОСОБА_3 під час допиту 20 листопада 2019 року, однак така не була повернута з мотивів таємниці слідства (а.с.210-211).

На виконання ухвали суду першої інстанції про витребування доказів від 11 липня 2022 року банком було надано завірені копії виписок по рахунках ОСОБА_1 , які за даними автоматизованої банківської системи були відкриті в АТ «Кредобанк».

Із вказаної інформації встановлено рух коштів по договору № 2630/62/577930 від 16 червня 2021 року (10 000 доларів США № рахунку НОМЕР_2 ; валюта рахунку 978) (а.с.74) та по договору №2630/62/577932 від 16 червня 2021 року (7000 євро №рахунку НОМЕР_2 ; валюта рахунку 840 ) (а.с.73).

Також у відповіді зазначено, що рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Кредобанк» не відкривався, а договір банківського вкладу №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року не укладався (а.с.72).

Позиція Апеляційного суду

Згідно ст. 629 ЦУ України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору.

Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогами, встановленим законом, іншим нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності (банківським правилам) та звичаям ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 (в редакції станом на 24.08.2012 року, тобто на дату, якою датований договір), залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (яка була чинною станом на 24.08.2012 року, тобто на дату, якою датований договір), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 вищезгаданої Інструкції № 492 також передбачено, що на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Договором банківського вкладу № 2635/62/587230 від 27 липня 2012 року також встановлено, що внесення коштів на Вкладний рахунок підтверджується цим Договором «та відповідним розрахунковим або касовим документом» (том 1, а.с. 12).

Як зазначено вище, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 виснував, що саме останній мав надати докази внесення ним на депозитний рахунок за договором №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року 50 000 доларів США а саме: надати ощадну книжку чи інший документ прийняття у нього банком цих коштів.

ОСОБА_1 таких документів не надав.

Крім того, договір №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року має ознаки підробки.

У той же час, у Постанові Верховного Суду від 06 квітня 2016 року у справі №6-352 цс16 викладено наступну правову позицію: «Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші і повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено передачею коштів вкладника у власність банку, можуть виникати лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

З огляду на вищезазначене, суди дійшли помилкового висновку щодо спричинення шкоди діями працівника банку вкладнику, адже з моменту передачі грошових коштів уповноваженій особі банку саме банк є їх власником, а тому саме банку спричинена шкода вищевказаним злочином.

Вкладник має право вимоги до банку про повернення вкладу за договором банківського вкладу з урахуванням нарахованих процентів згідно умов укладеного договору та застосуванням наслідків, передбачених договором та законом, у разу порушення банком своїх зобов`язань за договором».

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2021 року зробила такий висновок «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства ті на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції).

Цей принцип закріплено у статті 41 Конституції України.

З огляду на те, що позивачі правомірно сподівалися на належне оформлення вказаних договорів вкладу з відповідачем, а обов`язок забезпечення належного виконання працівниками відповідача посадових інструкцій лежить на банківській установі, особи винні в порушенні правил банківських операцій, у спірних правовідносинах діяли від імені банку та розпоряджалися на власний розсуд коштами вже після передачі їх на депозит, отже, вчиняли протиправні дії стосовно коштів, які перейшли у власність відповідача.

Позивачі не можуть бути відповідальними за порушення, вчинені посадовими особами відповідача, оскільки ними виконані умови укладених угод. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками судів про наявність між сторонами договірних правовідносин за договором банківського вкладу.

Суди правильно вказали, що задоволення позовних вимог з підстав статей 1172,1192 ЦК України за встановлених фактичних обставин справи не відповідатиме вимогам чинного законодавства, оскільки з моменту передачі грошових коштів уповноваженій особі банку саме банк є їх власником, а тому саме банку спричинена шкода злочином його працівників.

У постанові Об`єднаної палати касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №308/6023/15-ц зроблено висновок про те, що зобов`язання з відшкодування шкоди, як правило, може мати місце лише за відсутності договірних правовідносин. Наявність кримінального правопорушення не впливає на договірні правовідносини, не спростовує їх існування та не припиняє їх.

Також суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що позивачі мають право вимоги до банку про повернення вкладів за договорами банківського вкладу, нарахованих процентів згідно умовами договорів та застосування наслідків, передбачених договором та законом, у разі порушення банком своїх зобов`язань за договором.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц (п.40) зробила такий висновок: суди мають у порядку, передбаченому процесуальним законом, перевірити доводи сторін і досліджувати докази стосовно додержання письмової форми договорів банківського вкладу, враховуючи, що недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) ( зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми договору.

Отже, відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми (п.56 Постанови).

Як встановлено в суді апеляційної інстанції - начальник відділення АТ «Кредобанк» Денікевич Г.Я. самостійно готувала договір №2630/62/577930 банківського вкладу «Стандарт плюс» від 15 червня 2012 року, договір банківського вкладу 2630/62/577932 від 15 червня 2012 року, посвідчувала їх печаткою Банку за якими були відкриті депозитні рахунки ОСОБА_1 на 10 000 доларів США та 7000 євро.

Вказані договори були підписані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , завірені печаткою Банку, та обліковані в автоматизованій банківській системі, прослідковується рух коштів по даних договорах, правомірність укладення вказаних договорів сторонами не оспорюється (а.с.72-74).

Також начальник відділення АТ «Кредобанк» Денікевич Г.Я. самостійно готувала договір №2635/62/587230 банківського вкладу «Стандарт плюс» від 27 липня 2012 року, за яким був відкритий депозитний рахунок ОСОБА_1 на 50 000 доларів США на строк до 30 липня 2018 року. Вказаний договір також посвідчений печаткою із реквізитами АТ «Кредобанк», однак не був облікований в автоматизованій банківській системі. Вказаний договір не визнаний недійсним в судовому порядку.

Крім того, в автоматизовані банківській системі АТ «Кредобанк» з 2012 року обліковані ще чотири депозитні договори: № 2630/62/578222; № 2630/62/578853; №2630/62/584365; №2630/62/604146, укладені між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 на загальну суму 10401,38 євро та 205 725 гривень.

В суді апеляційної інстанції представники ОСОБА_1 категорично заперечували підписання вказаних депозитних договорів (чотирьох останніх) його довірителем, а представники АТ «Кредобанк» також не змогли пояснити походження даних договорів, мотивуючи тим, що це не є предметом розгляду даної справи.

Особі яка готувала договори банківських вкладів №2630/62/577930 «Стандарт плюс» від 15 червня 2012 року, №2630/62/577932 від 15 червня 2012 року, №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року - ОСОБА_2 оголошено підозру за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 362 КК України, остання оголошена в міжнародний розшук інтерполу (а.с.210 - 211).

Колегія суддів звертає увагу на те, що вся інформація по вищевказаних депозитних договорах знаходиться у розпорядженні банку, і, ОСОБА_1 , як споживач банківських послуг, фактично володіє лише тими документами, які видав йому банк.

Верховний Суд у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22 надаючи оцінку правовідносинам між банком та споживачем, зазначив, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Необлікування банком коштів фізичних осіб (депозитних вкладів) не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми.

Подібні за змістом висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц, від 13 жовтня 2020 року у справі №369/10789/14-ц, від 08 червня 2021 року у справі №662/397/15-ц, від 11 грудня 2023 року у справі №461/2017/21.

Відтак, отримавши у відділенні банку за адресою у м. Львові Центральної філії ПАТ «Кредобанк» за адресою: м. Львів, вул..Гнатюка,16 примірник договору №2635/62/587230 з підписом уповноваженої особи банку та печаткою ОСОБА_1 правомірно розраховував, що його кошти на його рахунку надійно збережені. Інформацією, що такий договір не облікований в автоматизованій банківській системі він, як споживач не володів. Необлікування працівниками банком договору №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року в автоматизованій банківській системі не можна вважати недодержанням сторонами його письмової форми.

Покликання представників АТ «Кредобанк» Кальмука Н.Б. та ОСОБА_5 про відсутність доказів внесення ОСОБА_1 коштів на депозитний рахунок за договором №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року є необґрунтованим, оскільки у вказаному договорі працівник банку ОСОБА_2 особисто засвідчила факт внесення таких коштів на Вкладний рахунок (п.2 Договору).

Таким чином, з моменту передачі ОСОБА_1 грошових коштів уповноваженій особі банку саме банк є їх власником. Саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій. Банк є гарантом надійності та законності укладеного договору, інакше будь-яка особа, що звертається до банку, ризикує бути ошуканою.

Зустрічного позову про визнання договору №2635/62/587 від 27 липня 2012 року на суму вкладу 50 000 доларів США відповідач не пред`являв, що є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення вкладу у примусовому порядку.

Технічні помилки при укладенні цього договору, допущені працівником банку як-от: довіреність ОСОБА_2 №7810 від 17 листопада 2016 року (сам договір від 27.07.2021 року), строк дії 365 днів до 30 липня 2018 року, відсутність підпису ОСОБА_1 у графі підпис клієнта, при наявності такого підпису нижче у договорі не може вказувати на його недійсність чи нікчемність.

Доказів про те, що ОСОБА_1 самостійно вчинив підробку такого договору у липні 2012 року і на даний час вимагає у Банку повернення неіснуючого вкладу матеріали справи не містять.

У рішенні у справі «Zolotas проти Греції (№2)» Європейський суд з прав людини вказав наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею,то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунка може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас наголошує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави»

Зазначених обставин не врахував суду першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

За подання позову та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 мав би заплатити 26 275 гривень (10510 гривень в суд першої інстанції та 15765 гривень за подання апеляційної скарги).

Від сплати судового збору такий був звільнений на підставі ст. Закону України «Про захист прав споживачів». Вказані сум слід стягнути АТ «Кредобанк» відповідно до положень п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України на користь держави.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2024 року скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк» про захист прав споживачів задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Кредобанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу за договором банківського вкладу «Стандарт Плюс» №2635/62/587230 від 27 липня 2012 року в сумі 50000.00 доларів США.

Стягнути з Акціонерного товариства «Кредобанк» 26 275 грн судових витрат в дохід держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.