Справа № 697/94/25
Провадження № 2-др/697/24/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Деревенського І.І.,

за участю: секретаря судового засідання Задорожнього К.О.,

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Руднічука Дмитра Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 697/94/2025 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, Чорнобаївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районні Черкаської області Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства, виключення відомостей про особу батька з актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

03.09.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Руднічука Дмитро Володимировича засобами поштового зв`язку надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до вказаної заяви заявник просить поновити строк на подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити додаткове рішення у справі № 697/94/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, Чорнобаївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районні Черкаської області Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства, виключення відомостей про особу батька з актового запису про народження дитини.

Клопотання обгрунтовує тим, що 20.08.2025 рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області по цивільній справі № 697/94/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про особу батька з актового запису про народження дитини, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Вирішивши справу по суті позовних вимог, суд в рішенні зазначив, що питання про витрати на оплату правової допомоги адвоката будуть вирішуватись в разі надання до суду відповідних доказів їх понесення протягом 5 днів від дня ухвалення судового рішення.

Представник відповідачки зазначає, що на підготовку до даної справи відповідачка звернулась до адвоката Руднічука Д.В., якому за написання відзиву та інших процесуальних документів, консультацію та ознайомлення з матеріалами справи, участь у судових засіданнях, а також виконання інших робіт, що передбачено договором сплатила в день його підписання фіксовану суму - 15000 грн., які в подальшому підлягають стягненню з позивача.

Відповідачкою здійснено оплату правової допомоги адвоката, згідно Договору про надання правової допомоги № 17/ц/2025 від 19.02.2025 , що відповідно до ст. 137 ЦПК є витрати, пов`язані з правничою допомогою.

Згідно п.п. 3, 5 Договору, сторони погодили, що загальна вартість послуг (гонорар) Адвоката та обсяг, види виконаних ним робіт та наданих послуг по справі № 697/94/25 в суді першої інстанції не залежно від їх обсягу та витраченого на них часу буде складати фіксовану суму, що визначається сторонами договору в межах погоджених умов та за їх згодою буде складати 15 000 гривень, що має бути сплачена одним платежем та не підлягає зміні.

Сторони також погодили, що на підтвердженням здійснення Клієнтом повної оплати вартості за надані послуги по справі № 697/94/25, згідно умов п. 3 даного Договору, в день ухвалення судом остаточного рішення по суті справи, або на протязі 5 діб з дня його прийняття, сторонами буде підписаний Акт виконаних робіт, що є достатнім для доведення факту понесених Клієнтом витрат по цьому Договору та виконаних Адвокатом робіт згідно умов даного Договору. 21.08.2025 на наступний день після винесення судом рішення по суті справи Сторони Договору підписали відповідний Акт виконаних робіт, що згідно умов Договору може підтверджувати факту понесених Клієнтом витрат по цьому Договору та виконаних Адвокатом робіт згідно умов даного Договору.

Представник відповідача також зазначає, що 25.08.2025, тобто в межах встановленого судом 5 денного строку, адвокатом Руднічуком Д.В. через систему «Електронний суд» було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та докази щодо розміру понесених позивачем судових витрат на правову допомогу.

26.08.2025 ухвалою суду вирішено заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Руднічука Дмитра Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 697/94/2025 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, Чорнобаївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районні Черкаської області Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства, виключення відомостей про особу батька з актового запису про народження дитини, - повернути заявнику без розгляду.

Причиною пропуску строку зазначає, що представник відповідача звернувся до суду із відповідною заявою про ухвалення додаткового рішення у частині стягнення витрат на правову допомогу та додав підтверджуючі документи вчасно, але через помилку надіслав дані документи іншому представнику позивача, що на разі було виправлено, а тому представником відповідача було не свідомо порушено порядок звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення від 25.08.2025, а подання доказів до суд на підтвердження витрат було своєчасним.

На думку представника відповідача зазначені обставини свідчать про наявність підстав для поновлення пропущеного строку для подання доказів в підтвердження понесених судових витрат.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений наледжним чином.

Представник позивача адвокат Гончарук А.В. у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення представника відповідачки ОСОБА_4 адвоката Руднічука Д.В. повністю за безпідставністю та необґрунтованістю. Дану заяву просив розглядати без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України, заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву; відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Встановлено, що представник відповідача, адвокат Руднічук Дмитро Володимирович, відповідно до положень ст. 134 ЦПК України надав попередній розрахунок витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн., який міститься у відзиві на позовну заяву (а.с. 38-43) та 14.08.2025 представник відповідача, відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у судовому засіданні заявив усне клопотання про те, що докази щодо розміру понесених відповідачем судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Згідно з положеннями ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України) 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

П. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц).

Відповідач на підтвердження стягнення судових витрат надав: копію договору про надання правничої допомоги №17/ц/2025 від 19.02.2025 (а.с.180); рахунок №17/ц/2025-1 від 19.02.2025 (а.с.181); копію акту виконаних робіт від 21.08.2025 (а.с.182).

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними .і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області ухвалено 20.08.2025.

25.08.2025 представником відповідача було подану заяву про ухвалення додаткового рішення, яку ухвалою судді від 26.08.2025 повернуто заявнику без розгяду.

З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача 27.08.202 засобами поштового зв`язку було повторно направлено заяву про ухвалення додаткового рішення.

Представник відповідача, адвокат Руднічук Д.В., просив поновити процесуальні строки для подання заяви про стягнення судових витрат, оскільки як зазначає, останній: представник відповідача звернувся до суду із відповідною заявою про ухвалення додаткового рішення у частині стягнення витрат на правову допомогу та подав підтверджуючі документи, але через помилку надіслав документи іншому представнику позивача, що було виправлено.

Суд критично оцінює зазначене твердження представника відповідача, оскільки, визначений у ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк обраховується з моменту винесення рішення та закінчився 25.08.2025. Також суд, не розціює допуск представником відповідача помилки, як поважну причина пропуску строку на подачу відповідної заяви.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до загальних норм процесуального Кодексу права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд, а й обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року, справа «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

При цьому суд звертає увагу на те, що норми ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку, так як вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Відповідно до загальних норм процесуального Кодексу права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд, а й обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому, щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частин 1 та 3статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Таким чином, заявником пропущено п`ятиденний строк з дня ухвалення рішення від 20.08.2025 на подання заяви про розподіл судових витрат, а саме ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення судових витрат на правову допомогу. Поважних причин для поновлення пропущеного строку судом не встановлено.

Враховуючи зазначене, оскільки не надано доказів, які були об`єктивно непереборними на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, суд не вбачає поважних причин пропуску строку звернення до суду з вказаною заявою та відповідно підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду, тому клопотання представника відповідача про поновлення строку для звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення, задоволенню не підлягає.

Оскільки надані представником відповідача - адвокатом Руднічуком Д.В. докази на підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн. подані з порушення строків їх подання, відсутні й підстав для розгляду поданих документів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову представнику відповідача адвокату Руднічуку Д.В. у стягненні витрат на професійну правову допомогу з позивача ОСОБА_2 ..

На підставі викладеного та керуючись ст. 120, 127, 133, 137, 141, 142, 246, 270, 258, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Руднічука Дмитра Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 697/94/2025 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, Чорнобаївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районні Черкаської області Центрального регіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства, виключення відомостей про особу батька з актового запису про народження дитини відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий І . І . Деревенський