ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4500/25Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/793/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №607/4500/25 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 травня 2025 року, ухвалене суддею Позняком В.М., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі ПрАТ «СГ «ТАС», позивач, апелянт) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення сплаченого страхового відшкодування у розмірі 10197.92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.12.2023 в 11-00 год в Київській області по Житомирському шосе, 13а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Богдан», д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 , та Hуundai, д.р.н. НОМЕР_2 , який належить ТОВ КГ Україна, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Наслідки ДТП її учасниками були оформлені у вигляді електронного повідомлення про ДТП (електронний європротокол). На момент ДТП діяв Договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «ПРАВИЛЬНЕ КАСКО» №БО-01687839 від 20.11.2023. Страхувальник своєчасно звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про настання події від 16.12.2023 та заявою на виплату страхового відшкодування від 30.01.2024. За наслідками розгляду звернення пошкодження автомобіля марки «Hyundai», д.р.н. НОМЕР_3 , визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість), рахунку на оплату №НВ00000527 від 21.12.2023, страхового акту №02693/27/924 від 01.02.2024 та розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату суми страхового відшкодування на користь власника пошкодженого автомобіля марки «Hyundai», д.р.н. НОМЕР_2 у розмірі 19491 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №14463 від 02.02.2024. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Богдан», д.р.н. НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №ЕР215823297. ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатила на користь Позивача суму страхового відшкодування в розмірі 9293.08 грн, згідно платіжної інструкції №45223 від 29.03.2024. Сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити Відповідач Позивачу складає 19491.00 грн 9293.08 грн = 10197.92 грн.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.05.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ПрАТ «СГ «ТАС» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що при розрахунку страхового відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого було розраховано та виплачено страхове відшкодування. Тобто Позивач скористався свої правом на звернення до страхової компанії Відповідача, а ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатила суму за договором обов`язкового страхування з урахування фізичного зносу.

Посилаючись на Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вказує, що значення коефіцієнту зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників колісних транспортних засобів (КТЗ), строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів,

напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

5 років - для мототехніки.

Зазначає, що відповідно до Методики… до вказаного КТЗ підлягає застосуванню коефіцієнт зносу, оскільки на момент ДТП автомобіль «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , 2013 р.в., експлуатується більше 10 років, що судом першої інстанції не взято до уваги.

Враховуючи викладене, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

16.12.2023 в 11:00 год по Житомирському шосе, 13а, Київській області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Богдан», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 , та «Hуundai», д.р.н. НОМЕР_2 , який належить ТОВ КГ Україна. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

На момент ДТП автомобіль «Hуundai», д.р.н. НОМЕР_2 , був застрахований за Договором добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «ПРАВИЛЬНЕ КАСКО» № БО-01687839 від 20.11.2023.

Страхувальник звернувся із заявою про настання події від 16.12.2023 та заявою про виплату страхового відшкодування від 30.01.2024.

За результатами розгляду заяви страхувальника від 30.01.2024 пошкодження автомобіля марки «Hyundai», д.р.н. НОМЕР_2 визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість), рахунку на оплату №НВ00000527 від 21.12.2023, страхового акту №02693/27/924 від 01.02.2024 та розрахунку суми страхового відшкодування, ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату суми страхового відшкодування на користь власника пошкодженого автомобіля у розмірі 19491 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Богдан», д.р.н. НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № ЕР215823297.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатила на користь Позивача суму страхового відшкодування в розмірі 9293.08 грн, згідно платіжної інструкції №45223 від 29.03.2024.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем того, що заявлені ним у позові суми до відшкодування з відповідача не повинні покриватися страховою виплатою за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності страховою компанією відповідача.

З таким рішенням погоджується і колегія суддів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-IV (чинного на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону №1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана:

- з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

- з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП;

- з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

- з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічний правовий висновок зроблено також у постановах Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №755/7666/19 та від 12.07.2023 у справі №591/1861/22.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно зазначив, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Відповідно до статті 29 Закону №1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, за результатами розгляду заяви страхувальника від 30.01.2024 пошкодження автомобіля марки «Hyundai», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , визнано страховим випадком у зв`язку з чим на підставі акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість), рахунку на оплату №НВ00000527 від 21.12.2023, страхового акту №02693/27/924 від 01.02.2024 та розрахунку суми страхового відшкодування, ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату суми страхового відшкодування на рахунок ФОП ОСОБА_3 у розмірі 19491 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №14463 від 02.02.2024.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення позивача до страховика відповідача із вимогою про відшкодування завданої шкоди у вказаній вище сумі, а долучена до позовної заяви платіжна інструкція №45223 від 29.03.2024, відповідно до якого ТДВ СК «Альфа-Гарант» перерахувало ПрАТ «СГ «ТАС» 9293.08 грн страхового відшкодування, не містить даних про розрахунок суми страхового відшкодування та застосований коефіцієнт зносу до замінених деталей, про застосування якого заявляє позивач.

Доводи апеляційної скарги про те, що при здійсненні обрахунку страхового відшкодування страховик відповідача застосував до транспортного засобу «Hуundai», д.р.н. НОМЕР_2 , Методику товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження цих доводів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сам факт перерахунку ТДВ СК «Альфа-Гарант» 9293.08 грн страхового відшкодування без розрахунку сум такого відшкодування, зокрема, коефіцієнта зносу деталей, які підлягають заміні, не свідчить про відсутність обов`язку страхової компанії покрити всю майнову шкоду в межах ліміту 160000 грн, та можливо, спір між ПрАТ «СГ «ТАС» та ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо ненадання позивачем доказів того, що виплачене ним страхове відшкодування не повинно покриватися ТДВ СК «Альфа-Гарант», в якій застрахована цивільна відповідальність відповідача, а також не зазначено, яку саме суму складає коефіцієнт зносу деталей автомобіля «Hуundai», д.р.н. НОМЕР_2 , які підлягають заміні, чи яка сума становить втрату товарного вигляду, адже саме вказані витрати не підлягають відшкодуванню за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з`ясував обставини справи та надав вірну оцінку доказам у справі, а тому ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджуються письмовими доказами.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2025 року.

Головуючий

Судді