Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/814/18
Провадження № 2/572/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі : головуючого cудді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.,

при секретарі - КУДІНІЙ А.Р.

за участю :

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сарни справу №572/814/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна (земельної ділянки) з чужого незаконного володіння та відновлення становища, яке існувало до порушення права,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить захистити її право власності на земельну ділянку площею 0,2496 га кадастровий номер :02:003:0008 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 , шляхом відновлення її становища, яке існувало до порушення, шляхом витребування у ОСОБА_4 самовільно захоплену ним частину земельної ділянки, зобов`язавши його повернути її в натурі, зобов`язати відповідача відновити самовільно знесену ним огорожу, яка була встановлена по межі цієї земельної ділянки, зобов`язати ОСОБА_4 знести самовільно зведений ним на захопленій у неї земельній ділянці фундамент нової огорожі.

Позовні вимоги позивача обґрунтовуються тим, що вона на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ №080509 від 01.12.2009 року має на праві власності земельну ділянку площею 0,2496 га, кадастровий номер :02:003:0008, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 . Межі даної земельної ділянки були виведені ще при виготовленні на неї ПП «Геопростір» відповідної технічної документації у 2009 році в натурі і територія її була огороджена.

В третій декаді жовтня 2016 року відповідач, який проживає по сусідству самовільно захопив частину вказаної її земельної ділянки з північно-східного боку розміром приблизно 4х50 м., площею біля 200 м.2. При цьому ОСОБА_4 розламав та порізав її огорожу, а також зрізав на захопленій ділянці біля семи фруктових дерев. Після самовправного захоплення земельної ділянки, він встановив нові її межі, що проходять по території її земельної ділянки, після чого приступив до будівництва на ній огорожі капітального типу (з фундаментом). З приводу даної протиправної дії, вона зверталась з відповідною заявою до Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, наслідком якої було відкрите кримінальне провадження за ст.356 КК України. Під час досудового слідства ОСОБА_4 визнав факт захоплення ним вказаної земельної ділянки, знесення огорожі та початок здійснення ним будівництва нової огорожі, проте він заявив свої права на цю земельну ділянку. Провадження у цій справі закривалося з підстав належності цього спору до цивільно-правового його вирішення в судовому порядку.

Позивач вважає, що іншим шляхом ніж судовим захистити своє право власності на землю та відновити становище, яке існувало до порушення, вона не може. В добровільному порядку ОСОБА_4 звільнити захоплену ним земельну ділянку відмовляється.

Від відповідача надійшло письмове клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, а саме справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання нечинними і скасування рішення Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області та Державного акта на право власності на земельну ділянку.

Ухвалою Сарненського районного суду від 20 грудня 2018 року було зупинено провадження по справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства: за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання нечинним та скасування рішення Вирівської сільської ради та Державного акту.

23 травня 2023 року ухвалою Сарненського районного суду провадження у справі було поновлено та призначено справу до розгляду.

За клопотання позивача 16 жовтня 2023 року по справі ухвалою суду було призначено судову земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено.

31 липня 2024 року ухвалою суду було відновлено провадження за ініціативою суду.

Ухвала суду про призначення експертизи була повернута експертом без виконання.

В судовому засідання позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали.

Відповідач позовні вимоги не визнав.

В подальшому представник позивача заявив клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача адвокат Данильчик В.І. подав до суду заяву в якій просить вважати договір укладений з відповідачем вважати розірваним, у зв`язку з недотриманням ОСОБА_4 умов договору.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Дослідивши письмові докази, давши їм правову оцінку, суд прийшов до наступного.

При вирішенні спору суд керується нормами Земельного кодексу України та Цивільним кодексом.

Право власності на землю гарантується Конституцією України.

Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України- держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власницею земельної ділянки площею 0,2496 га, для ведення особистого селянського господарства , яка розташована в АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №080509 від 01 грудня 2009 року. Даний державний акт виданий на підставі рішення Вирівської сільської ради від 17 вересня 2008 року №376.

Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, в тому числі, розпорядження землями територіальних громад. Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України - сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таким чином, позивач реалізувала свої права на отримання земельної ділянки у власність за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до витягу з кримінального провадження 22 березня 2017 року були внесені відомості до ЄРДР №0000335 за ст.356 КК України по факту самовільного зайняття ОСОБА_4 частини земельної ділянки належної ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 .

26 грудня 2017 року слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження, передбаченого ст.356 КК України. Підставою закриття кримінального провадження, є те, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються цивільно-правовим законодавством України.

Рішенням Сарненського районного суду від 08 червня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення Вирівської сільської ради та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №080509 від 1 грудня 2009 року виданого на ім`я ОСОБА_3 , відмовлено, оскільки позивачем не надано достатніх належних та допустимих доказів, які б доводили обставини, того що ОСОБА_3 неправомірно володіє земельною ділянкою.

Дане рішення суду набрало законної сили.

При розгляді вищевказаної справи судом було встановлено, що 02 лютого 2009 року ОСОБА_3 було передано на зберігання 9 межових знаків (дерев`яні стовпи існуючої огорожі), якими закріплені перенесені в натуру на місцевість межі земельної ділянки, виділеної їй у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої по АДРЕСА_1 , про що цього числа складено відповідний акт. Крім цього, із суміжними землекористувачами, було погоджено межі ніхто претензій не мав.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що між сторонами вже тривалий час існує спір з приводу суміжних земельних ділянок. За позицією позивача, площа та межі її земельної ділянки визначається Державним актом про право власності. Відповідач в свою чергу, вважає площу та межу своєї земельної ділянки визначеною відповідно до технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку.

Вирішуючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, суд враховує, наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно з ч.2 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з п «г» ч.1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 80, 81 цього ж Кодексу визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги зазначене вище, суд вважає належним чином доведеними обставини того, що відповідач ОСОБА_4 порушив суміжну межу землекористування із земельною ділянкою ОСОБА_3 , що призвело до самовільного захоплення частини земельної ділянки в АДРЕСА_1 належної землекористувачу ОСОБА_3 .

Згідно приписів ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 387 ЦК України - власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь яких усунень порушень його права власності від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми, є наявність у позивача права власності та встановлених судом перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Оскільки обставини наявності перешкод у позивача в користуванні своєю земельною ділянкою судом знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи, суд вважає, що відповідач повинен вчинити дії щодо усунення порушень права власності позивача та знаходить підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що належним та допустимим в даному випадку способом захисту прав позивача буде саме усунення відповідачем перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні земельною ділянкою позивача шляхом знесення фундаменту нової огорожі . Такий спосіб усунення перешкод на думку суду є найбільш сприятливим для сторін у справі.

З приводу покладання обов`язків на відповідача щодо відновлення самовільно знесеної ним огорожі, яка була встановлена по межі цієї земельної ділянки, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Отже, оскільки межі земельної ділянки належної позивачці змінились самовільним зайняттям відповідачем площі земельної ділянки, яка належить позивачці, то вони підлягають відновленню.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в цій частині позову також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, при зверненні до суду з вказаною позовною заявою, позивач ОСОБА_3 сплатила судовий збір в розмірі 705 гривень, що підтверджується наявною у справі квитанцією від 23 березня 2018 .

Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 705 грн.

На підставі наведеного, ст.ст.16, 328 ЦК України, ст.ст.12 , 116, 122 ЗК України, керуючись ст.ст.81, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (жителя АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про витребування майна (земельної ділянки) з чужого незаконного володіння та відновлення становища, яке існувало до порушення права задоволити повністю.

Витребувати у ОСОБА_4 самовільно захоплену ним частину земельної ділянки, кадастровий номер :02:003:0008 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 , зобов`язавши його повернути її в натурі.

Зобов`язати ОСОБА_4 витребувати самовільно захоплену ним частину земельної ділянки, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:003:0008, шляхом відновити самовільно знесену ним огорожу, яка була встановлена по межі цієї земельної ділянки та демонтувати самовільно зведений ним на земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:0008 фундамент нової огорожі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 705 (сімсот п`ять) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: