Справа № 350/1028/25
Номер провадження 2/350/581/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2025 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.,
секретаря судового засідання Маєвської С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
І. Стислий виклад позицій сторін:
Адвокат Кобилинець Т.В., діючи в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, у якій просила розірвати шлюб зареєстрований між позивачем та відповідачкою 11.02.2011 року у Лоп`янській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області, за актовим записом №2; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище ОСОБА_3 ; малолітніх дітей залишити на проживанні з позивачкою; стягнути з відповідача судові витрати по справі.
В основу позовних вимог представник позивачки зіслалася на те, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей, дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне сімейне життя між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 не склалося і їхній шлюб має формальний характер, з причин відсутності взаєморозуміння між ними, відсутності спільних поглядів на життя, шлюб та сім`ю. На даний час вони не підтримують жодних відносин, спільно не проживають, а шлюб існує тільки формально. Подальше проживання та збереження шлюбу є неможливим, що суперечило б їхнім інтересам.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кобилинець Т.В. у судове засідання не прибули, остання подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у відсутності сторони позивача, а також зазначила, що позивачка позов підтримує повністю не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не прибув, направив суду клопотання про зменшення судових витрат в якому також вказав, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає повністю, розгляд справи просив здійснювати без його участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11.07.2025 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачці строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі (а.с. 25).
24.07.2025 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кобилинець Т.В. подала суду клопотання про усунення недоліків зазначених в ухвалі Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11.07.2025 (а.с. 26-27).
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи (а.с. 33).
15.09.2025 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від відповідача ОСОБА_2 поступило клопотання про зменшення судових витрат, у якому він також зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою, а розгляд справи просив здійснювати без його участі. Крім цього вказав, що заявлені до відшкодування витрати за надання професійної правничої допомоги у даній справі у розмірі 4200 грн. не відповідають критеріям розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, а тому просив зменшити їх розмір до 1000 грн.
18.09.2025 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кобилинець Т.В. поступила заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача, у якій вона також зазначила,що позивачка позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно із вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.
Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у судовому засіданні.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.02.2011 року, сторони по справі 11.02.2011 у Лоп`янській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №2. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки « ОСОБА_6 » змінено на « ОСОБА_3 » (а.с.5).
Копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 16.05.2025, серії НОМЕР_3 від 16.05.2025 (а.с. 6-7) підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін є малолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Актом обстеження №171 складеного старостою Лоп`янського старостинського округу Кос О.В. 01.05.2025 року (а.с. 12) встановлено, що ОСОБА_1 разом зі своїми малолітніми дітьми ОСОБА_4 , 2013 року народження та ОСОБА_5 , 2017 року народження проживає по АДРЕСА_1 .
Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку.
ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:
беручи до уваги позицію позивачки та визнання позову відповідачем, проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав.
Частиною першою ст.15, частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як визначено ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися такі стосунки, які призвели до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, що суперечило б її інтересам, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася, шлюб існує формально, що підтверджено заявою її представника.
Небажання відповідача зберегти шлюб також підтверджено його клопотанням про зменшення позовних вимог, у якій останній зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у цій справі, а тому шлюб між ними необхідно розірвати.
Вирішуючи вимогу позивачки про залишення дітей на проживанні із нею, суд враховує наступне.
Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей.
Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України).
У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч. 3 ст. 29 ЦК України).
Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Крім цього, за правилом ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Заперечень щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю позивачкою по справі, відповідач не висловив. Більше того, суд враховує, що у поданому відповідачем до суду клопотанні останній зазначив що позов визнає.
З огляду на вищенаведене, керуючись принципом рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, при цьому враховуючи інтереси дітей, суд приходить до переконання, що найбільш доцільним буде визначити місце проживання малолітніх дітей сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю позивачкою по справі.
При цьому суд зазначає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків брати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дітей.
Водночас, суд звертає увагу на те, що зазначення у резолютивній частині рішення суду про залишення на проживанні дитини з одним з батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дітей, оскільки у такому разі суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання.
Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Оскільки позивачка просила не змінювати її прізвище « ОСОБА_3 » на дошлюбне, враховуючи її інтереси та керуючись вимогами законодавства України, суд вважає її вимогу підставною.
V. Розподіл судових витрат.
Також, позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається із матеріалів справи, попередній розрахунок витрат на правову допомогу адвоката становить 4200 грн. 00 коп.
Так, на підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи долучено: копію договору про надання правничої допомоги від 28.05.2025, укладеного між адвокатом Кобилинець Т.В. та позивачкою ОСОБА_1 (а.с. 13-16); додаток №1 до договору (а.с. 17); копію акту наданих послуг від 28.05.2025 на загальну суму 4200 грн.; ордер на надання правничої допомоги №б/н від 28.05.2025 року (а.с. 19); квитанцію до прибуткового касового ордера №54 від 28.05.2025 на суму 4200 грн. (а.с. 20).
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем заявлене клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу до 1000 грн. у зв`язку із необґрунтовано завищеним розміром, не співмірним до складності справи та таким, що не відповідає обсягу виконаних адвокатом Кобилинець Т.В. робіт і витраченого нею часу.
Враховуючи, що справи про розірвання шлюбу в межах, визначених чинним законодавством, є справами незначної складності, судова практика у таких справах є сталою, суд дійшов висновку, що вартість послуг адвоката зі складання позовної заяви у цій справі є завищеною.
Відтак, клопотання відповідача про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, внаслідок чого суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.
Крім того, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачкою при зверненні з позовом судового збору, задоволення позову, визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у справі, понесені позивачкою при сплаті судового збору 605,60 грн з відповідача, та відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у сумі 605,60 грн.
На підставі викладеного, ст.ст.24, 56, 105, 110, 112, 114, 141, 160 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.133, 137, 141, 206, 247, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.
Шлюб, зареєстрований 11.02.2011 у Лоп`янській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом №2 між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 - розірвати.
При реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 - залишити ОСОБА_3 .
Малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити на проживанні з матір`ю ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 605,60 грн. сплаченого судового збору та 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Копію рішення направити в Рожнятівський відділ ДРАЦС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Бейко