ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 645/5243/24

провадження № 22-ц/818/2407/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Смелянець К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа Київська міська рада, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23 січня 2025 року , постановлене під головуванням судді Алтухової О.Ю., -

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просив встановити, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідним братом ОСОБА_1 .

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23 січня 2025 у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про встановлення факту родинних відносин.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, суд першої інстанції не дослідив і не надав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному та неупередженому розгляду справи, а тому рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних доказів, які б у своїй сукупності беззаперечно підтверджували факт родинних відносин між заявником та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання права позивач, в силу ст. 12 ЦПК України, зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Спадкоємців, які прийняли спадщину, після сметрі ОСОБА_2 немає. На день смерті в зареєстрованому шлюбі спадкодавець не перебував, дітей не мав.

14 червня 2022 року у встановлений законом строк, ОСОБА_1 , звернувся до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Постановою від 13.06.2024 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульгою С.В. Відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 . На квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_2 , оскільки заявник не надав документи, які є доказом родинних відносин зі спадкодавцем та не надав заповіт.

Як на підставу заявлених вимог, ОСОБА_3 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його двоюрідний брат ОСОБА_2 та на підставі його заяви державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульгою С.В. була заведена спадкова справа № 69374696. Після смерті двоюрідного брата залишилось майно, а саме квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 звертався до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, однак йому було відмовлено у видачі дублікатів свідоцтв про народження батька померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сестри батька (його матері) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки актові записи про народження всіх осіб складені на території рф, а у зв`язку з військовою агресією будь-які дипломатичні відносини припинені та неможливо отримати інформацію щодо народження осіб. Заявник також посилався на те, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, і він є єдиним спадкоємцем, який виявив бажання та має право на спадкування після смерті свого двоюрідного брата та входить до п`ятої черги спадкування. Постановою від 13 червня 2024 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульгою С.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_2 , оскільки заявник не пред`явив документи, які є доказом родинних відносин зі спадкодавцем та не надав заповіт.

Згідно ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1-4 ст.294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб , вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Таким чином, факти, що мають юридичне значення це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно ч. 6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Матеріали справи свідчать про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

14.06.2022 року заявник звернувся до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зі змісту заяви про встановлення факту родинних відносин вбачається, що ОСОБА_1 підтвердити свої родинні відносини з ОСОБА_2 не може у зв`язку тим, що свідоцтва про народження батька померлого - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та матері заявника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є рідною сестрою ОСОБА_4 та тіткою померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , були складені на території РФ, а у зв`язку з військовою агресією будь-які дипломатичні відносини припинені та неможливо отримати інформацію щодо народження зазначених осіб.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження вимог заяви ОСОБА_1 були надані наступні докази: копія паспорту ОСОБА_1 ; копія паспорту ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (у справі на а.с. 11-12 копія нечитабельна, якісна копія надана для огляду в судовому засіданні) на сторінці з відомостями про сімейний стан зазначено, що ОСОБА_6 23.03.1957 року уклала шлюб з ОСОБА_7 ; копії фотокарток (оригінали надані для огляду в судовому засіданні); копії вітальних листівок та посвідчувальних написів з книжок автора ОСОБА_8 ; копії відомостей з Київського міського БТІ щодо права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 ; копії адвокатського запиту та відповіді Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану в м.Харкові. Також надане листування, де ОСОБА_2 , був відправником вказаних листів.

Разом з тим надані заявником до суду докази не підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Належних і допустимих доказів, що ОСОБА_1 є двоюрідним братом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявником суду не надано.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту родинних відносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Висновок суду відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення виготовлено 17.09.2025 року.