Провадження №2/447/695/25
Справа №447/939/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

(заочне)

19.09.2025 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Процесуальні дії у справі.

27.03.2025 до суду надійшов позов, поданий представником позивача ТОВ «Сучасний Факторинг» адвокатом Юхименком Ю.Ю. засобами системи «Електронний суд», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 09.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено кредитний договір №7, згідно з умовами якого сума кредиту за даним Договором складає 20 082,00 грн. Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 24 календарних місяці та платності 5 % щомісячної комісії за управління кредитом та 0,01% (нуль цілих одна сота відсотки) за користування кредитом. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 49,93 % річних від загальної суми кредиту. Перший внесок за Товар склав 5 200,00 гривень та був сплачений покупцем продавцю в момент придбання Товару (п. 3.3). Пункт 3.5 передбачає, що перелік товарів та послуг, які придбаваються за рахунок кредитних коштів, визначено покупцем у заяві на отримання споживчого кредиту. Факт отримання товару (-ів) та послуг (-и) підтверджується особистим підписом Покупця у видатковій накладній. Відповідно до п. 3.9 та п. 3.10 Кредитного договору, розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 836,79 грн. з моменту укладення Кредитного договору до 09.06.2021 включно, з 10.06.2021 розмір щомісячного платежу становить 1 840,89 грн., а щомісячний платіж повинен бути сплачений до 9 числа кожного місяця. Кредит надається на придбання Товарів/послуг, що визначаються Клієнтом у Заяві на отримання кредиту (п. 3.12). Заборгованість відповідача перед ТОВ «Сучасний Факторинг» за кредитним договором №7 від 09.02.2021 станом на 12.03.2025 включно становить 39 000,34 грн., а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить: 20 082,00 грн., загальна заборгованість за сумою комісії становить: 18 918,34 грн. Заборгованість не погашено, таким чином, позивач вимушений звернутися до суду з метою захисту порушених прав. Крім цього, представник позивача просить стягнути судові витрати у справі, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн., оскільки позов поданий засобами системи «Електронний Суд», та витрат на правову допомогу у розмірі 6 500,00 грн.

У прохальній частині позовної заяви міститься клопотання щодо проведення розгляду справи за відсутності представника ТОВ «Сучасний факторинг», проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

28.03.2025 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача, відповідно до якої місце проживання (перебування) ОСОБА_1 не встановлено.

07.04.2025 на адресу суду надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача з ГУ ДМС України у Львівській області, з якої встановлено, що відповідач не значиться зареєстрованим за вказаною у позовній заяві адресою.

Ухвалою суду від 09.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Відповідачу надано строк для подання відзиву, заперечень на позовну заяву.

11.04.2025 на електронну пошту суду надійшла відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС України у Миколаївській області, відповідно до якої відповідач зареєстрованим в цій області не значиться.

З огляду на те, що місця реєстрації проживання відповідача не встановлено, судом, на підставі ч. 10 ст. 187, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, здійснювався виклик відповідача шляхом опублікування оголошень на офіційному вебсайті судової влади України. Зопублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу ОСОБА_1 було надіслано позивачем ТОВ «Сучасний факторинг» на виконання вимог ст. 43, 177 ЦПК України (а.с. 21).

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався, клопотань чи заяв до суду не подавав.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відтак, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд встановив:

09.02.2021 відповідач ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Сучасний факторинг» із заявою на отримання споживчого кредиту (а.с. 10), відповідно до якої просив надати грошові кошти у сумі 20 282,00 грн. на купівлю товарів, які має на меті придбати за рахунок кредитних коштів та перелік яких вказаний у розділі «Інформація про товар/товари який(і) клієнт має на меті придбати за рахунок кредитних коштів».

09.02.2021 між сторонами укладено кредитний договір №7 (а.с. 7-9).

Відповдіно до п. 1.1-1.2. договору, кредитодавець зобов`язується надати Кредит Покупцю, а Покупець зобов`язується повернути Кредит та внести Плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених Договором. Кредит надається Покупцю на споживчі цілі.

Згідно з пунктами 3.2.-3.12 договору, вартість товарів складає 25 282 грн. Перший внесок за Товар у розмірі 5 200 грн. сплачується Покупцем Продавцю в момент придбання Товару. Вартість послуг (-и), що придбавається за рахунок кредитних коштів, складає 0 грн. Перелік Товарів та послуг, які придбаваються за рахунок кредитних коштів визначено Покупцем в Заяві на отримання споживчого кредиту. Факт отримання Товару (-ів) та послуг (-и) підтверджується особистим підписом Покупця у листі-зобов`язанні та/або відповідному правочині на отримання послуг (-и).

Сума Кредиту складає 20 082 грн. Строк користування кредитом становить 24 календарних місяці. Плата за користування Кредитом складається з: річних відсотків за користування Кредитом у розмірі 0,01 % від суми Кредиту. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 49,93 % річних від загальної суми Кредиту; щомісячної Комісії за управління Кредитом у розмірі 5 % від суми Кредиту. Розмір щомісячного платежу по погашенню тіла Кредиту та плати за користування Кредитом становить 836,79 грн., з моменту укладення Кредитного договору до 09.06.2021 включно. З 10.06.2021 розмір щомісячного платежу становить 1 840,89 грн. Розмір останнього платежу може відрізнятись від розміру попередніх платежів. Щомісячний платіж повинен сплачуватись до 9 числа кожного місяця. Сукупна вартість Кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг, а також сплати процентів за його користування та інших платежів за цим Договором складає 40 165,04 грн. Кредит надається на придбання Товарів/послуг, що зазначаються Клієнтом в Заяві на отримання кредиту.

Відповідно до п. 9.12. договору, покупець підтверджує, серед іншого, що отримав від Кредитодавця до укладення Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та в частині другій статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; повідомлений про свої права згідно частини шостої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 8 Закону України «Про захист персональних даних»; інформація надана Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння Покупцем суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; текст Договору та додатки до нього прочитано, умови зрозумілі та відповідають особистому волевиявленню; досяг повноліття, має повну правоздатність, дієздатність, та будь-яким чином не обмежений на укладення даного Договору.

Додаток №1 до договору становить Графік платежів та основні умови кредитування (а.с. 9).

Положення кредитного договору також дублюються у паспорті споживчого кредиту інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 11).

Кредитний договір, графік платежів, заява, а також паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем.

На підтвердження позовних вимог позивачем долучено також лист-фактуру №9693456 від 09.02.2021 та квитанцію про придбання товарів, на купівлю яких відповідачем було оформлено споживчий кредит (а.с. 12), а також копію листа-зобов?язання (а.с. 12 (зворот).

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №7 від 09.02.2021, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 12.03.2025 складає 39 000,34 грн., з якої загальна заборгованість за тілом кредиту становить 20 082,00 грн., загальна заборгованість за сумою комісії становить 18 918,34 грн. (а.с. 14 (зворот)-15).

На даний час відповідач не погасив заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Оцінка суду.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням кредитного договору регламентуються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів».

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною 2 статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідач власноручно підписав кредитний договір №7 від 09.02.2021, чим підтвердив укладання між ним та ТОВ «Сучасний факторинг» такої угоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути грошові кошти, отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).

Частина 1 статті 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач ОСОБА_1 підписав заяву, надану йому ТОВ «Сучасний факторинг», тим самим погодившись у цілому з умовами та правилами надання фінансових послуг та приєднавшись до них, у зв?язку з чим між ним і позивачем виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків.

Водночас, суд приходить до висновку, що позов у частині стягнення з відповідача комісії не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 3 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право фінсової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення щомісячної плати за управління кредитом у розмірі 5 % від суми кредиту передбачена кредитним договором, графіком платежів (додатком №1 до договору), паспортом споживчого кредиту.

Відповідно до п. 5.1. договору від 09.02.2021, плата за користування Кредитом складається, зокрема, з комісії за управління Кредитом, що встановлюється у відсотках від суми Кредиту та пов`язана з супроводженням кредитної справи (оцінкою платоспроможності Покупця; у тому числі але не обмежуючись щодо Покупця (персональних та сукупних даних), сум, строків користування та оплатності кредиту; супроводження кредитної історії Покупця з актуалізацією та переданням вихідних даних та відповідних Бюро кредитних історій; використання СМС сервісу для інформування Покупця відповідно до умов Даного Договору; оплатою послуг третіх осіб (Повірених, Брокурів, тощо) пов`язаних з оформленням та супроводженням кредитної справи)).

Враховуючи, що фінансова установа зазначила перелік послуг, віднесених статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування» до переліку безоплатних, проте, за які споживач повинен щомісячно оплачувати 5 % від суми кредиту, зазначене положення угоди є нікчемним відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи наведене, положення договору від 09.02.2021 щодо сплати ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сучасний факторинг» комісії за управління кредитом в розмірі 5 % щомісячно є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення такої з відповідача.

Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором №7 від 09.02.2021 у розмірі заборгованості за тілом кредиту 20 082,00 грн.

Щодо позовної вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов?язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Вказане міститься у постанові ВС від 31.01.2025 у справі №758/5917/21, провадження №61-1515св24.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №211/3113/16-ц, від 06.11.2020 у справі №760/11145/18 зауважено, що суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

На підтвердження факту отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат, представником позивача подано копії: довіреності (а.с. 6), договору №28/08/24 про надання правничої допомоги від 28.08.2024 (а.с. 15 (зворот)-17), додаткової угоди №5 від 10.12.2024 до договору №28/08/24 про надання правничої допомоги від 28.08.2024 (а.с. 18 (зворот)), акту №281 прийому-передачі наданих послуг від 18.03.2025 (а.с. 19), платіжної інструкції в національній валюті від 20.03.2025 №320058 про сплату послуг згідно з актом №281 від 18.03.2025 у розмірі 6 500,00 грн. (а.с. 1 (зворот)).

Отже, за результатами дослідження та оцінки долучених до матеріалів справи доказів щодо понесення витрат на правову допомогу у їх сукупності, беручи до уваги те, що відповідач не подала заперечень щодо стягнення витрат на правову допомогу у заявленому позивачем розмірі, вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими та підлягають до задоволення у визначеному позивачем розмірі 6 500,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи те, що позов було пред`явлено засобами системи «Електронний суд» та такий підлягає до задоволення частково, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 247,34 грн. на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 20 082,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2 422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 39 000,34 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

Керуючись ст. 76, 81, 89, 133, 134, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 279, 280, 282, 284 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» заборгованість за кредитним договором №7 від 09.02.2021 у розмірі 20 082 (двадцять тисяч вісімдесят дві) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 (шість тисяч п?ятсот) гривень 00 копійок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг».

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 247 (одна тисяча двісті сорок сім) гривень 34 копійки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг».

У задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг», місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 39-а, м. Київ, 01024, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 35310044.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 19.09.2025.

Суддя Головатий А.П.