18.09.2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року

м. Харків

Справа № 642/5588/25

Провадження № 6/642/138/25

Холодногірський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Петрової Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Падалка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданого до суду подання приватний виконавець зазначив, що у нього перебуває зведене виконавче провадження №75455501, що складається з: виконавчого провадження № 75515899 з примусового виконання Наказу № 922/2830/23 виданого 04.07.2024 Східним апеляційним господарським судом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (61002, м.Харків, вул.Сумська, буд.96, кв.1, ) заборгованість з орендної плати за договором оренди № 27-08-20 5 від 27.08.2020 в розмірі 15678587,16грн.; 3% річних від простроченої суми за користування чужими коштами в розмірі 470066,14грн.; інфляційні в розмірі 2694108,11грн.; неустойку за неповернення орендованого приміщення в розмірі 1380172,10грн., а також витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 244822,40грн.грн Всього: 20467755,91 грн. Виконавче провадження № 75454858 з примусового виконання Наказу № 922/2830/23 виданого 28.06.2024 Господарським судом Харківської області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 66000,00грн., що складаються з 33000,00грн. витрат за складення та подання апеляційної скарги і процесуальних документів по справі, а також гонорару успіху у розмірі 33000,00грн. Всього: 66000,00 грн. Виконавче провадження № 75381789 з примусового виконання Наказу №922/2830/23 виданогоий 19.06.2024 Східним Апеляційним господарським судом стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" (61002, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, кв. 1, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 367233,60 грн.

Постанови про відкриття виконавчого провадження були направлені боржнику рекомендованою кореспонденцією за трек-номером 551.

За відомостями Державної фіскальної служби України, у боржника відкриті розрахункові рахунки в банківській установі але кошти відсутні.

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центра МВС, на праві власності у боржника наявні зареєстровані транспортні засоби.

13.08.2024 приватним виконавцем була винесена постанова про розшук майна боржника.

Згідно відповіді ПФУ у боржника відсутні будь-які доходи (заробітна плата, стипендія, пенсія тощо)

Станом на 11.09.2025 жодних повідомлень від боржника не надходило, дій спрямованих на виконання рішення суду, ним не вчинялись.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання приватного виконавця, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного висновку.

Так, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебуває виконавче провадження №75455501, що складається з: виконавчого провадження № 75515899 з примусового виконання Наказу № 922/2830/23 виданого 04.07.2024 Східним апеляційним господарським судом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" заборгованість з орендної плати за договором оренди № 27-08-20 5 від 27.08.2020 в розмірі 15678587,16грн.; 3% річних від простроченої суми за користування чужими коштами в розмірі 470066,14грн.; інфляційні в розмірі 2694108,11грн.; неустойку за неповернення орендованого приміщення в розмірі 1380172,10грн., а також витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 244822,40грн.грн Всього: 20467755,91 грн. Виконавче провадження № 75454858 з примусового виконання Наказу № 922/2830/23 виданого 28.06.2024 Господарським судом Харківської області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 66000,00грн., що складаються з 33000,00грн. витрат за складення та подання апеляційної скарги і процесуальних документів по справі, а також гонорару успіху у розмірі 33000,00грн. Всього: 66000,00 грн. Виконавче провадження № 75381789 з примусового виконання Наказу №922/2830/23 виданогоий 19.06.2024 Східним Апеляційним господарським судом стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинка" судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 367233,60 грн. Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано.

На підтвердження відкриття виконавчих проваджень та вжиття примусових заходів слід зазначити, що приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. було винесено ряд постанов у межах виконавчого провадження №75381789.

Зокрема, 24.06.2024 було винесено: постанову про арешт майна боржника (ВП №75381789, а.с. 4); постанову про арешт коштів боржника (ВП №75381789, а.с. 5); постанову про розшук майна боржника (ВП №75381789, а.с. 6).

Крім того, 24.06.2024, 04.07.2024 та 11.07.2024 виконавцем також були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень № 75515899, №75454858 та № 75381789 відповідно (а.с. 8-9, 11).

Порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, передбачено ст. 441 ЦПК України, у відповідності з якою тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Верховний суд у постанові № 331/8536/17 від 28.10.2020 виклав правову позицію, яка полягає в тому, що тимчасове обмеження права громадян України на виїзд з України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі "Гочев проти Болгарії" Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою "Напияло проти Хорватії" (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою "Луордо проти Італії " (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою "Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини" (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою "Рінер проти Болгарії", § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин. Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (рішення Європейського Суду за справою "Рінер проти Болгарії", §124 і вказане вище рішення Європейського Суду "Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии", §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймі, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою "Сіссаніс проти Румунії"), скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою "Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії" (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...".

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначаються Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»(далі - Закон № 3857-XII).

Даним Законом встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження громадян України у праві виїзду за кордон.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Згідно з пунктом п`ятим частини першої статті 6 Закону №3857-XII громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Як випливає з аналізу наведених положень закону підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на фізичну особу судовим рішенням, а винна поведінка боржника, яка полягає в ухиленні останнього від виконання таких зобов`язань.

Порядок виконання рішень судів та рішень інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження»(далі - Закон № 1404-VIII).

Пункт дев`ятнадцятий частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII (в редакції, чинній на час постановлення ухвали) встановлює, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Аналізуючи положення статті 441 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями статті 6 Закону №3857-XII та положеннями Закону № 1404-VIII, слід дійти висновку, що підставою для встановлення особі тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення судом, який розглядає подання державного виконавця, факту умисного ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов`язань перед стягувачем. Тобто, якщо боржник, який має можливість, свідомо ухиляється від покладеного на нього судом обов`язку.

Під ухиленням від виконання зобов`язання слід розуміти такі дії чи бездіяльність з боку боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним рішення суду, за наявності при цьому можливостей вчинити дії в порядку його виконання та за відсутності об`єктивних обставин, які перешкоджають виконанню.

Відповідно до вимог частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина п`ята статті 81 ЦПК України).

Слід зазначити, що право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Приватним виконавцем до суду не надано доказів направлення повісток про виклик до приватного виконавця з метою виконання рішення суду.

Крім того, у матеріалах справи відсутні достовірні відомості, направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим повідомленням, як передбачено законом, також відсутні докази про надіслання постанов боржнику про стягнення з неї осоновної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника.

Суд вважає, що сама по собі наявність у боржника невиконаного зобов`язання не є безумовною підставою для обмеження його права виїзду за межі України, і викладених державним виконавцем у поданні доводів недостатньо для обмеження права боржника у виїзді за межі України, оскільки виконавець не повідомив суду жодних фактів, які б свідчили про наміри боржника виїхати за межі України з метою уникнення виконання свого грошового зобов`язання.

Приватний виконавець зазначає, що 16.09.2025 р. на адресу реєстрації боржника направлено подання.

До копій викликів приватним виконавцем долучено копії фіскальних чеків АТ «Укрпошта», проте доказів отримання цих викликів боржником, або причини невручення суду не надані.

Отже, чинним законодавством на державного виконавця покладено обов`язок надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Це зумовлено тим, що сторона виконавчого провадження має право знати про дії, що вчиняються державним виконавцем під час виконання функцій, покладених Законом на останніх. Така вимога Закону обумовлена, зокрема тим, що для вчинення добровільного виконання рішення суду боржнику необхідно бути обізнаним про строки, протягом яких він може виконати зобов`язання сам, не чекаючи при цьому вжиття виконавцем заходів щодо стягнення у примусовому порядку.

Така правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №808/2840/16, від 08 листопада 2019 року у справі №640/19510/16-а.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення ухвали.

Суддя Наталя ПЕТРОВА