ЄУН № 201/9835/25
Провадження № 2/201/4517/2025
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18 вересня 2025 року суддя Соборного районного суду міста Дніпра Покопцева Д.О., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментах, -

ВСТАНОВИВ:

08.08.2025р. позивачка через підсистему «Електронний суд» звернулася до Соборного районного суду міста Дніпра із вказаним позовом, датованим 08.08.2025р., в якому просила:

- зменшити розмір аліментів з неї на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до загального розміру на всіх дітей 1/2 частини заробітної плати (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця;

- звільнити її від сплати аліментів на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- звільнити її від сплати заборгованості за аліментами, яка матиме місце станом на день ухвалення рішення в цій справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2025р. для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Покопцеву Д.О.

Ухвалою суду від 12.08.2025р. визначено суму судового збору, яка підлягає сплаті за позовну вимогу про звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 4 416 гривень, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментах, залишено без руху, про що повідомлено позивачку та надано строк для виправлення виявлених недоліків (подання доказів про сплату судового збору в сумі 10 867грн 20коп) не пізніше 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. При цьому судом розглянуто клопотання позивачки, в якому вона просила звільнити її від сплати судового збору, а в разі відмови у звільненні про відстрочення сплати судового збору, і не знайшов підстав для його задоволення.

Як вбачається з довідки про доставку електронного документу, вказана ухвала суду була отримана ОСОБА_6 через електронний кабінет 15.08.2025 о 09 год 41 хв.

15.08.2025р. через підсистему «Електронний суд» від позивачки ОСОБА_1 надійшла позовна заява в новій редакції, в якій позивачка просить:

- зменшити розмір аліментів з неї на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до загального розміру на всіх дітей 1/2 частини заробітної плати (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця;

- звільнити її від сплати аліментів на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- звільнити її від сплати заборгованості за аліментами, яка матиме місце станом на день ухвалення рішення в цій справі.

У цій заяві, проміж іншого, позивачка вказує, що її прохання звільнити її від сплати судового збору було розглянуте суддею в ухвалі від 12.08.2025 про залишення позову без руху зверхньо без реального аналізу заявлених для звільнення підстав. Більш того, на підставі нічим не обґрунтованих припущень суддя вже зробила висновок, що позивач має достатньо коштів і може сплатити судовий збір. Тобто суддею вже зроблені висновки по суті спору, оскілки однією з підстав позову є скрутне матеріальне становище позивача.

Вона вважає наявними підстави просити суд про звільнення від сплати судового збору через майновий стан, який не дозволяє здійснити відповідні витрати, а також через фізичну неможливість здійснювати платежі через арешт всіх коштів і майна позивача в межах виконавчого провадження зі стягнення аліментів.

Повторно вказує, що отримані нею аліменти є власністю її дітей, що вона не має жодних доходів, що висновки судді про наявність витрат позивача по іншим справам і можливість їх сплати є нічим не підтверджені припущеннями.

Зазначає, що, якщо суддя вважає, що позивач не має права активно боротись за своїх дітей і майнові права, то просить розглянути можливість самовідводу через упередженість судді, тим більше, що автоматичний розподіл справи відбувся формально «система» обирала склад суду з одного судді очевидно без реального вибору, а тому просить повторно розглянути клопотання про звільнення від сплати судового збору чи відстрочення його сплати з ретельним аналізом наданих до первісного позову та додатково до цього позову документів станом на 15.08.2025.

Відповідно, квитанції про сплату судового збору позивачка у встановлений судом строк не подала, а відтак ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху не виконала, своїм правом на апеляційне оскарження ухвали в частині визначення розміру судових витрат не скористалася.

Її повторне клопотання про звільнення/відстрочення від сплати судового збору зводиться до незгоди з висновками суду, правильність яких перевіряє апеляційний суд в межах своїх повноважень, а не суд першої інстанції шляхом повторного розгляду клопотання.

Також суд не знаходить підстав для самовідводу у цій справі, оскільки незгода ОСОБА_1 із процесуальними рішеннями головуючого не є підставою для цього. Крім цього, враховує, що, згідно п.2.3.24 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у разі коли в суді з об`єктивних підстав правосуддя здійснює один суддя, здійснення автоматизованого розподілу судових справ не буде порушенням вимог цього Положення, а тому залишає доводи позивачки про формальність авторозподілу без реального вибору без уваги.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом ч. 5 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» про право кожного на доступ до суду в контексті дотримання права на доступ до суду рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001р. у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95), - сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету сплати судового збору.

У цьому контексті у п. п. 55, 64-67 зазначеного рішення Страсбурзького суду «Креуз проти Польщі» вказано, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, тільки якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Таким чином, суд переслідує законну мету, надаючи позивачеві строк для усунення недоліків заяви, вважаючи сумлінне дотримання однакових організаційних умов доступу до правосуддя (процесуально-правових норм) виявом дотримання основоположних принципів судочинства у демократичній, правовій державі (законності, рівності перед законом і судом тощо). «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, така заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 серпня 2024 року у справі № 990/174/24 (провадження № 11-125заі24) звернула увагу на те, що сам по собі факт повернення позовної заяви з підстав недотримання вимог процесуального закону не може розцінюватися як порушення права особи на доступ до правосуддя.

Зокрема, у пункті 6.16 зазначеної постанови вказано, що доводи про нібито позбавлення особи права на доступ до суду у зв`язку з поверненням позовної заяви є необґрунтованими, оскільки повернення позову з процесуальних підстав не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Таким чином, повернення позовної заяви відповідно до вимог статті 185 ЦПК України не перешкоджає реалізації права особи на судовий захист, за умови дотримання встановлених процесуальним законом вимог при повторному зверненні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментах - визнати неподаною та повернути позивачці.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Д.О. Покопцева