КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» - Яценко Тетяни Юріївни на ухвалу судді Голосіївського районного суду міста Києва (суддя Кокошко О.Б.) від 10 червня 2025 року про повернення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

у травні 2025 року ТОВ «Новобудова» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 в особі законного представника - ОСОБА_2 заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 1 липня 2022 року по 1 травня 2025 року в розмірі 99 839грн 20 коп.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 червня 2025 рокупозовну заяву повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Новобудова» - Яценко Т.Ю. просить ухвалу судді скасувати, справу направити до Голосіївського районного суду міста Києва для подальшого розгляду, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Представник позивача зазначає, що ціна позову у даній справі становить 99 839грн 20коп., що перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а отже, справа не належить до категорії малозначних, тому представництво позивача особою, яка діє на підставі довіреності, суперечить вимогам цивільного процесуального закону.

Представник позивача зазначає, що на підтвердження своїх повноважень до позовної заяви нею додано: копію витягу з протоколу № 1/19 від 22 березня 2019 року про затвердження складу дирекції ТОВ «Новобудова», до якого входить посада начальника юридичного відділу; копію витягу зі статуту ТОВ «Новобудова», відповідно до п. 9.8 якого «кожен член дирекції без довіреності здійснює представництво інтересів ТОВ «Новобудова» у взаємовідносинах з органами державної влади і місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями усіх видів та форм власності, громадськими організаціями, з фізичними особами, а також у судах всіх інстанцій без виключень»; довідку № 5 від 9 березня 2023 року, у якій зазначено, що Яценко Т.Ю. працює на посаді начальника юридичного відділу ТОВ «Новобудова» з 10 жовтня 2016 року.

Представник позивача посилається на ухвали Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 160/2199/19, від 7 лютого 2020 року у справі № 17/495-08, у яких зазначено, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження (довіреності).

Представник позивача вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на відсутність у неї повноважень на подачу та підписання позовної заяви без довіреності, як на підставу повернення позовної заяви, так як суду були надані належні документи у підтвердження її повноважень.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суддя першої інстанції виходив з того, що позовна заява підписана Яценко Т.Ю., якою не додано належних документів на підтвердження її повноважень, зокрема, довіреності або виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підтвердження її повноважень на підписання та подання позовної заяви.

Колегія суддів вважає, що такий висновок судді не ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії як «самопредставництво» і «представництво». Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи. Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такого органу державної влади без додаткового уповноваження.

Подібні висновки зроблені в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року в справі № 667/7582/15-ц.

Отже, змінами, внесеними до ЦПК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18 грудня 2019 року № 390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 вказано, що: «починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень».

До позовної заяви, підписаної представником ТОВ «Новобудова» - Яценко Т.Ю., додано: копію витягу з протоколу № 1/19 від 22 березня 2019 року загальних зборів учасників ТОВ «Новобудова», згідно якого затверджено склад дирекції ТОВ «Новобудова», до якої входить начальник юридичного відділу (с.с. 42); копію статуту ТОВ «Новобудова», відповідно до п. 9.8 якого «кожен член дирекції без довіреності здійснює представництво інтересів ТОВ «Новобудова» у взаємовідносинах з органами державної влади і місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями усіх видів та форм власності, громадськими організаціями, з фізичними особами, а також у судах всіх інстанцій без виключення (с.с. 49); копію довідки № 5 від 9 березня 2023 року про те, що Яценко Т.Ю. працює на посаді начальника юридичного відділу ТОВ «Новобудова» з 10 жовтня 2016 року (с.с 59).

Отже, представником позивача Яценко Т.Ю. до позовної заяви додані належні документи, які підтверджують її повноваження представляти позивача у суді у порядку само представництва, у тому числі і на підписання позовної заяви.

Посилання судді першої інстанції на необхідність надання представником позивача у підтвердження своїх повноважень довіреності, суперечить положенням частини 3 статті 58 ЦПК України.

Також суддя не врахував, що відповідно до положень частини 6 статті 19 ЦПК України дана справа не є малозначною, так як ціна позову становить 99 839грн 20коп., що перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги є правомірними.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що ухвала про повернення позовної заяви постановлена суддею першої інстанції з порушенням норм процесуального права та без врахування правових висновків Верховного Суду, тому вона підлягає скасуванню, а матеріали позовної заяви направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» - Яценко Тетяни Юріївни задовольнити.

Ухвалу судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 червня 2025 року скасувати, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги направити до Голосіївського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук