РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року місто Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Володимирська міська рада Волинської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю її матері ОСОБА_2 з ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим, що 01 березня 1961 року ОСОБА_3 придбала частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у якому також проживали ОСОБА_4 власник частини та ОСОБА_2 власниця частини. Від зазначеної дати ОСОБА_3 постійно мешкала разом із ними та вела спільний побут.

ОСОБА_3 була одинокою особою, за якою до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювала догляд ОСОБА_2 . Після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 та матері ІНФОРМАЦІЯ_3 заявниця успадкувала їхні частки у домоволодінні. Частка ОСОБА_3 залишилася неуспадкованою.

Встановлення зазначеного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України право на спадкування у четверту чергу мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Ухвалою від 21 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, від представника надійшла заява, за якою вона вимогу підтримала, просила її задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі.

Представник заінтересованої особи - Володимирської міської ради Волинської області у судове засідання не з`явився, також подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечив.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджено у справі копією її свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно договору від 01 березня 1961 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_7 1/4 частину будинку АДРЕСА_2 .

Довідкою управління містобудування, архітектури та комунальних ресурсів виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області №16 від 10 березня 2025 року стверджується, що згідно з рішенням виконкому від 21 січня 1993 року № 28 «Про перейменування окремих вулиць міста» вулицю Павлика Морозова перейменовано на вулицю Клима Савури.

Копією дубліката свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 стверджується, що 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 із 10 січня 1963 року належала батькові заявниці ОСОБА_4 .

Копією договору дарування частини житлового будинку від 07 серпня 2002 року стверджується, що ОСОБА_8 подарувала матері заявниці ОСОБА_2 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 .

Копією технічного паспорта від 14 серпня 2002 року на житловий будинок АДРЕСА_1 підтверджено частки співвласників у ньому, а також вказано, що будинок мав один вхід та створені у ньому житлово-побутові умови не були розділені.

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 стверджується, що батько заявниці ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно повідомлення Володимирського відділу ДРАЦС у Володимирському районі Волинської області № 1249/21.1-04-26 від 13 вересня 2022 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 встановлено, що мати заявниці ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду від 27 листопада 2020 року у справі № 154/3362/20 за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, заявниця успадкувала 3/4 частини будинку АДРЕСА_1 .

На підставі ч.1 ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За переконанням заявниці реалізувати своє право на оформлення спадкових прав через органи нотаріату вона не може у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю її батьків з ОСОБА_3 не менш як п`ять років.

За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Аналогічна позиція викладена у п. 9 листі Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13.

Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Відповідно до статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 3.06.99 №5-рп/99, встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, вбачається, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування практики у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про доведеність факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте не в період з 01 березня 1961 року, а з часу придбання ОСОБА_4 частки в будинку 10 січня 1963 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому заява підлягає задоволенню частково.

Доказів спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в період з 01 березня 1961 року по 10 січня 1963 року суду заявницею не надано.

Керуючись ст.10, 12, 81, 263-265, 293, 315, 319, 354 ЦПК, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Володимирська міська рада Волинської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 10 січня 1963 року по день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ігор ВІТЕР