КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/5777/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 вересня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Марфіної Н.В. в м. Київ 29 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року позивач ТОВ «Євро-Реконструкція» звернувся до суду із даним позовом, просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 130142,02 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 30164,36 грн. та 3 % річних у розмірі 8790,65 грн., а також судовий збір 3028 грн.

Позов мотивував тим, що надання послуг з централізованого опалення/теплова енергія та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , в тому числі і в кв. АДРЕСА_2 , здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція», яке є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для споживачів встановленої зони теплопостачання Дніпровського та Дарницького районів м. Києва, відповідна інформація розміщена на веб-сайті Київської міської державної адміністрації. Відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_3 , а тому є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у вказаній квартирі. Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно-правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачами та позивачем не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг до ТОВ «Євро-Реконструкція» та мешканцями вказаної квартири з метою їх ідентифікації не надавалася.

Відповідачі своєчасно з січня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 березня 2024 року в розмірі 130142,02 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 48572,75 грн. та заборгованість зі сплати послуг за постачання гарячої води - 81569,27 грн. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 30164,36 грн. та 3% річних у розмірі 8790,65 грн., заборгованість з відповідачів позивач у відповідності до вимог ст. 543 ЦК України просив стягнути солідарно.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року в позові відмовлено.

Позивач ТОВ «Євро-Реконструкція», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, наводив зміст ст. 1, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо визначення індивідуального споживача та його відповідальності за оплату житлово-комунальних послуг.

Посилався на правові висновки Верховного Суду в постановах від 02 вересня 2019 року в справі № 335/479/17, від 01 жовтня 2020 року в справі № 757/37752/18-ц, вказував, що за загальним правилом особи, які зареєстровані у житлі, є споживачами комунальних послуг. У період виникнення заборгованості за надані послуги, як встановлено судом, місце постійного проживання відповідачів зареєстровано в квартирі АДРЕСА_3 , а відповідно дані особи є споживачами наданих до квартири послуг.

Наголошував, що наявність чи відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі, згідно з правовою позицією Верховного Суду в постанові від 15 березня 2018 року, справа № 401/710/15-ц.

Посилався на зміст ст. 9, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 634 ЦК України, повідомляв, що 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) позивачем було розміщене відповідне повідомлення з пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06 серпня 2014 року № 111 (4511).

Вказував, що між виконавцем послуг та мешканцями будинку АДРЕСА_1 укладені індивідуальні публічні договори приєднання про надання послуг відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та укладаються з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» 13 жовтня 2021 року. Проте договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно-правовими актами, на момент виникнення заборгованості між сторонами не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг, власниками квартири чи її мешканцями до ТОВ «Євро-Реконструкція» з метою їх ідентифікації не надавалися. У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація щодо зареєстрованого права власності за адресою АДРЕСА_4 відсутня. Таким чином, у позивача з причин, що не залежить від його волі, була і на даний час відсутня повна й достовірна інформація щодо кола осіб, які у період виникнення заборгованості проживали в квартирі, а також про всіх осіб, яким на праві власності чи користування належало чи належить вказане житло, оскільки така інформація є конфіденційною і доступу до такої інформації у позивача немає, однак вказана обставина не позбавляє осіб, місце постійного проживання яких зареєстровані у квартирі, обов`язку сплачувати кошти за надані до квартири комунальні послуги.

Пояснював, що ТОВ «Євро-Реконструкція» щомісячно, починаючи з липня 2014 року, на адресу всіх споживачів направляє рахунки на оплату послуг (квитанції). Згідно п. 29 умов типового договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк та повідомляти виконавця про осіб, строк тимчасового проживання яких у квартирі перевищив місяць, а також протягом місяця про зміни, що відбулися, за умови проведення розрахунків за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання. Отже, саме споживач має інтерес до надання виконавцю послуг показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі, а також достовірних відомостей про кількість осіб, які мають зареєстроване місце проживання у квартирі або кількість фактично проживаючих осіб, а також відомостей про зміну кількості таких осіб та інформацію про всіх співвласників квартири.

Обов`язку періодичної перевірки кількості осіб, які мають зареєстроване місце проживання у квартирі або кількість фактично проживаючих осіб у виконавця послуг немає, плата за надані послуги нараховується у відповідності до достовірних відомостей, наданих споживачем.

Наголошував, що доказів того, що відповідачі до моменту подання позовної заяви до суду зверталися до ТОВ «Євро-Реконструкція» з повідомленням про перерахунок вартості наданих послуг на підставі індивідуальних показників засобів обліку, встановлених у квартирі, чи про зміну кількості зареєстрованих чи фактично проживаючих осіб у квартирі, про наявних співвласників квартири відповідачами до матеріалів справи не надано. У період виникнення заборгованості за надані послуги місце постійного проживання відповідачів у квартирі підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва, а відповідно дані особи є споживачами наданих до квартири послуг та є належними відповідачами по справі.

Наводив правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 02 вересня 2019 року в справі № 335/479/17, від 21 жовтня 2019 року в справі № 756/10344/14 про те, що проживання в іншому місці не звільняє відповідача від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено їх реєстрацію в квартирі, що свідчить про те, що вони є користувачами наданих послуг.

Вказував, що відповідачі із заявами щодо незгоди з приводу розміру нарахованих їм згідно направлених квитанцій коштів за надані послуги до ТОВ «Євро-Реконструкція» не зверталися, а відповідно визнавали факт спожитих ними послуг з урахуванням зроблених позивачем нарахувань. В зв`язку з порушенням споживачами вимог нормативно-правових актів в частині зобов`язань споживача інформувати виконавця в місячний термін про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача та користуються послугою, у виконавця відсутні правові підстави для проведення перерахунку обсягів наданих послуг та розміру плати за надані послуги споживачу в попередніх періодах.

Посилався на порядок звільнення наймачів (власників) квартир (будинків) та членів їх сімей за період тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги (в тому числі за ГВП), затверджений рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 409/1843.

Зазначив, що послуга з постачання теплової енергії (опалення) - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Опалювальна площа квартири - це загальна площа квартири без урахуванням площі лоджій, балконів, терас. Плата за надані послуги з централізованого опалення справляється з розрахунку за 1 кв.м. опалювальної площі квартири. Таким чином, плата за послуги з постачання теплової енергії справляється у залежності від опалювальної площі квартири і не залежить від проживання у ній людей.

Наводив судову практику апеляційних судів у справах за позовами ТОВ «Євро-Реконструкція» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в аналогічних справах.

Зауважував, що відповідачі, як зареєстровані особи в квартирі та споживачі комунальних послуг, які надаються в квартиру, не звертались до ТОВ «Євро-Реконструкція» щодо документального оформлення непроживання в квартирі, а також не знімались з реєстрації у вказаній квартирі протягом спірного періоду.

Відповідно до положень законодавства України та усталеної судової практики, відповідне документальне оформлення непроживання в квартирі обов`язково здійснюється безпосередньо перед виконавцями комунальних послуг, а зменшення вартості послуг можливе лише з часу звернення.

Вказував, що в матеріалах справи немає і відповідачами не надано суду жодного документу, який би спростовував проведені позивачем нарахування коштів за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води до квартири, які здійснені позивачем відповідно до чинного законодавства. Суд, всупереч наведеним нормативно-правовим актам, пішов назустріч відповідачам та відмовив у позові з надуманих підстав. Мешканці квартири з січня 2016 року в повному обсязі не сплачували кошти за надані позивачем комунальні послуги, і така поведінка споживачів послуг є протиправною, адже завдає значної матеріальної шкоди господарській діяльності товариства.

Пояснював, що система централізованого опалення та гарячого водопостачання у багатоквартирному будинку є обов`язковим елементом, який має бути передбачений проектно-технічною документацією на багатоквартирний будинок, а також наявність діючої системи централізованого опалення та гарячого водопостачання у багатоквартирному будинку є обов`язковою умовою при введенні багатоквартирного будинку в експлуатацію. Самовільне відключення споживачем приміщення в багатоквартирному будинку від систем централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється та є не підставою для непроведення виконавцем розподілу загальних обсягів споживання послуг на приміщення споживача. Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води затверджений наказом від 26 липня 2019 року № 169 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, яким передбачено, що відключення окремих приміщень в багатоквартирному будинку від систем централізованого опалення та постачання гарячої води можливе за умови, якщо не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку були відключені від систем централізованого опалення та постачання гарячої води на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Разом із тим, будь-якого доказу, зокрема документів, що посвідчують факт, що не менше половини квартир та нежитлових приміщень цього будинку вже відключені від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, доказів рішення уповноваженої Комісії органу місцевого самоврядування про надання дозволу на відключення; документів щодо влаштування системи індивідуального гарячого водопостачання такого приміщення; акту про відключення будинку чи квартири споживача у встановленому чинним законодавством порядку від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води до матеріалів справи не надано, а тому відповідачі мають відшкодувати в повному обсязі вартість наданих позивачем до квартири послуг.

Від відповідача ОСОБА_4 в особі представника Бутка Д.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив поновити йому строк для подання відзиву, посилаючись на те, що відповідачі, з огляду на умисне приховування з боку позивача адрес проживання та адрес для листування відповідачів, що були зазначені у відзиві на позовну заяву, ухвалу про відкриття провадження та копію апеляційної скарги не отримували, про відкриття апеляційного провадження стало відомо випадково під час перевірки реєстрів судових справ в кінці серпня, в зв`язку з чим було подано відповідне клопотання про видачу копії апеляційної скарги та ухвали про відкриття провадження, які були отримані 05 вересня 2025 року, таким чином останнім днем для подання відзиву на апеляційну скаргу, з урахуванням 10-денного терміну на подання відзиву наданим судом є 15 вересня 2025 року.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем копії апеляційної скарги, а також, що право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, апеляційний суд продовжує ОСОБА_4 строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та приймає його.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив застосувати строк давності до позовних вимог позивача, відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначав, що посилаючись на положення п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач вибірково читає законодавство та вказує лише на те, що індивідуальним споживачем є власник нерухомого майна, але не звертає увагу, що крім права власності, особа ще має отримувати житлово-комунальні послуги або для власних потреб, або для особи, що користується об`єктом нерухомого майна, та мати укладений договір про надання таких послуг, щоб вважатися індивідуальним споживачем, а не лише бути власником майна чи користуватись власністю за згодою власника. При цьому жодних доказів щодо власності у зазначеній квартирі позивачем надано не було.

Так само позивач посилається на ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і звертає увагу лише на зареєстрованих осіб, але також обов`язковою умовою для солідарної відповідальності є саме користування житлово-комунальними послугами.

Також позивач зазначає, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право виконавця у разі укладення індивідуального договору про надання комунальної послуги отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Таке право у виконавця комунальної послуги виникає лише у разі укладення індивідуального договору.

Позивач, посилаючись на ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», взагалі не надав докази розміщення повідомлень про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях, як того вимагає зазначена стаття.

При цьому позивач зазначає, що фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору є не лише вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, а й факт отримання послуги, але при цьому не надає жодних доказів факту такого отримання.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за вказаною адресою значиться заборгованість з січня 2016 року до лютого 2024 року з надання послуг з централізованого опалення та гарячої води, при цьому жодної оплати споживачами послуг за вказаний період здійснено не було. Позивач сам підтверджує, що договір про надання послуг між сторонами не укладався, заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів позивачу не надавалась. Це свідчить про те, що відповідачі договору з позивачем не укладали, до умов договору не приєднувались, жодних договірних відносин між відповідачами та позивачем не виникло, як і обов`язків один перед одним.

Вказував, що відповідачі, у розумінні закону, взагалі не є споживачами послуг позивача, а тому до них не можуть застосовуватись приписи законодавства, що породжують обов`язок споживачів перед надавачами послуг. Так само як і посилання позивача на пункти договору взагалі не стосуються відповідачів, оскільки останні жодного договору з позивачем не укладали. Відтак, жодного обов`язку у відповідачів перед позивачем немає, як і немає обов`язку сповіщати позивача про постійне або тимчасове вибуття з зареєстрованого місця проживання та кількість зареєстрованих і проживаючись осіб.

Вказував, що твердження позивача про те, що проживання в іншому місці не звільняє від сплати житлово-комунальних послуг, взагалі суперчить законодавству.

Не погоджувались з твердженням позивача, що бездіяльність, яку проявляли відповідачі стосовно рахунків, надісланих позивачем на адресу відповідачів, є визнанням боргу, оскільки визнанням боргу є якраз його сплата.

Зазначав, що позивачем при розрахунку заборгованості були враховані інфляційні втрати та 3 % річних, що не передбачено законодавством, що підтверджується висновком в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2012 року в справі про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання (№ 6-850св12).

Вказував, що позивач проводить нарахування заборгованості з 2014 року з пропуском позовної давності, яка встановлена тривалістю у три роки, та просив застосувати строки позовної давності до вимог ТОВ «Євро-Реконструкція».

В судове засідання 17 вересня 2025 року з`явилася представник позивача, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлялись шляхом направлення судових повісток-повідомлень до електронних кабінетів, а також на поштову адресу.

Від представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Бутка Д.Г. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із зайнятістю в іншій справі, яка призначена на цей же час. Доказів на підтвердження зазначених обставин до клопотання не надано.

Вирішуючи клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про його недоведеність та необґрунтованість.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 2, 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлений законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, передумовою якого є не відсутність учасників справи, а неможливість вирішення спору в судовому засіданні (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 25 червня 2024 року в справі № 359/6678/19, провадження № 61-17877св23).

Враховуючи наведене, оскільки сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, їх неявка не перешкоджає розгляду справи, представником відповідача Гончарова В.А. не надано доказів поважності причин неявки в судове засідання, а також з урахуванням необхідності розгляду справи в передбачений законом строк, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість проведення судового засідання у відсутності нез`явившихся учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з ЄДРПОУ, видами економічної діяльності позивача ТОВ «Євро-Реконструкція» є виробництво електроенергії (основний), постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (а. с. 13).

ТОВ «Євро-Реконструкція» видано ліцензію НКРЕРП від 01 червня 2012 року № 198 на постачання теплової енергії (а. с. 20).

ТОВ «Євро-Реконструкція» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для споживачів встановленої зони теплопостачання Дніпровського та Дарницького районів м. Києва згідно інформації на веб-сторінці Київської міської державної адміністрації за посиланням https://dzki.kyivcity.gov.ua/vykonavtsi-komunalnykh-posluh

ТОВ «Євро-Реконструкція» забезпечує надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 та зокрема в кв. АДРЕСА_2 за вказаною адресою, згідно Переліку житлових будинків, в яких виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з 01 липня 2014 року є ТОВ «Євро-Реконструкція» (а. с. 96 - 97).

Позивачем надано копії нарядів підключення/відключення опалення за адресою АДРЕСА_1 , копії актів постановки на комерційний облік приладів теплової енергії споживача, копії актів про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальний період, копії звітів (а. с. 99 - 131).

23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-Реконструкція» (а. с. 134). Проект договору про надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511) (а. с. 133).

За умовами договору, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Згідно п. 9, 11 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. За наявності у квартирі засобів обліку води і теплової енергії справляння плати за нормативами (нормами) споживання не допускається, крім випадків оплати спожитої теплової енергії за період проведення повірки засобів обліку в порядку, передбаченому п. 15 Правил.

Згідно п.п. 6 п. 16 договору споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї у разі відключення виконавцем гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі та відновлення надання відповідних послуг шляхом зняття пломб за власний рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою.

Згідно п.п. 1, 2 п. 17 договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк, повідомляти виконавця про осіб, строк тимчасового проживання яких у квартирі перевищив місяць.

Згідно п.п. 16 п. 19 договору виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Згідно п. 23, 27, 29 договору у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в цьому договорі. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем та представником виконавця. Виконавець зобов`язаний розглянути такий акт і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причин такої відмови.

Згідно п. 39 договору, відповідно до вимог ч. 4 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» цей договір є договором приєднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до частини другої статті 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Крім того, 13 жовтня 2021 року на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» були опубліковані Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та укладаються з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, доступні за посиланнями (https://tec4.kiev.ua/ukladannya-dogovoriv/typovyj-indyvidualnyj-dogovir-pro-nadannya-poslugy-z-postachannya-teplovoyi-energiyi-z-dodatkamy, https://tec4.kiev.ua/ukladannya-dogovoriv/typovyj-indyvidualnyj-dogovir-pro-nadannya-poslugy-z-postachannya-garyachoyi-vody-z-dodatkamy).

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Аналогічно, згідно п. 14 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 р. № 690, індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Згідно п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Згідно п. 5, 20, 32, 40, 47 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. У разі відсутності інформації про показання вузла (вузлів) комерційного обліку та/або недопущення споживачем виконавця до вузла (вузлів) комерційного обліку для зняття показань для визначення обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, визначається середній обсяг споживання теплової енергії в будинку протягом попереднього опалювального періоду, а у разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання протягом поточного опалювального періоду, але не менше 30 днів. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Споживач має право на зменшення в установленому законодавством порядку розміру плати за послугу в разі її ненадання, надання не в повному обсязі або зниження її якості. Оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно п. 5, 20, 32, 40, 49 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, що визначені цим договором. У разі відсутності інформації про показання вузла (вузлів) комерційного обліку та/або недопущення споживачем виконавця до вузла (вузлів) комерційного обліку для зняття показань для визначення обсягу гарячої води, спожитої в будинку, приймається середньодобове споживання послуги за попередні 12 місяців, а в разі відсутності такої інформації - за фактичний час споживання послуги, але не менше 15 діб. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування та плата за послугу нараховується щомісяця. Споживач має право відключитися від систем (мереж) постачання гарячої води відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджений наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Споживач має право на неоплату вартості послуги у разі її невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 25 січня 2024 року відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_3 : ОСОБА_1 - з 20 серпня 1981 року, ОСОБА_2 - з 08 лютого 1983 року, ОСОБА_3 - з 25 липня 1984 року, ОСОБА_4 - з 15 січня 1991 року (а. с. 11).

ТОВ «Євро-Реконструкція» надано розрахунок суми боргу за послугу з постачання теплової енергії за період з січня 2016 року по лютий 2024 року, згідно якого заборгованість складає 45121,40 грн., 3 % річних - 2809,82 грн., інфляційна складова 9829,35 грн. (а. с. 7 - 8).

Крім того, згідно розрахунку заборгованості за послугу з постачання гарячої води за період з січня 2016 року по лютий 2024 року, заборгованість складає 75228,40 грн., 3 % річних - 5980,83 грн., інфляційна складова 20335,01 грн. (а. с. 9 - 10).

Відповідачем ОСОБА_3 надано повідомлення про присвоєння номера PESEL у Республіці Польща 04 травня 2022 року, що є офіційним підтвердженням права на перебування на території Республіки Польща (а. с. 43, 45), копії податкових декларацій, поданих відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до податкових органів Республіки Польща за 2022 рік (а. с. 44, 47, 53 - 59)

Крім того, відповідачем ОСОБА_3 до суду надано заяви, підписи яких нотаріально завірені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М., а саме:

заяву ОСОБА_6 від 04 березня 2024 року про те, що він є батьком ОСОБА_4 та колишнім чоловіком ОСОБА_1 , заявляв, що зареєстровані за адресою АДРЕСА_4 ; з 1995 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 проживали разом з ним у його квартирі за адресою АДРЕСА_5 , та не проживали за місцем реєстрації; після того, як його син ОСОБА_4 одружився в 2010 році, він винаймав різні квартири у м. Києві та проживав окремо, дружина ОСОБА_1 , проживала з ним до 2020 року, після цього вона винаймала квартиру до моменту виїзду в 2022 році за кордон в зв`язку з воєнними діями в України; стосовно доньок ОСОБА_1 від першого шлюбу, заявляв, що ОСОБА_2 після одруження в 2000 році переїхала до свого чоловіка та не проживала за місцем реєстрації; ОСОБА_3 після одруження в 2001 році проживала у свого чоловіка, а після смерті ОСОБА_7 у 2013 році переїхала та мешкала за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_4 . Навесні 2022 року обидві доньки в зв`язку з початком воєнних дій в Україні виїхали до Польщі та проживають там по сьогоднішній день (а. с. 63);

заяву ОСОБА_8 від 07 березня 2024 року про те, що він є сусідом по будинку ОСОБА_3 , з 1976 року проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_6 , знає ОСОБА_3 приблизно з 1988 року, неодноразово бував у неї в гостях; заявляє, що за період з 2014 року по сьогоднішній день ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_4 , ані ОСОБА_2 у квартирі за адресою АДРЕСА_4 , не проживали; ОСОБА_3 за вказаною адресою проживала з 2013 року до березня 2022 року, а з березня 2022 року знаходиться за кордоном (а. с. 64);

заяву-пояснення ОСОБА_9 від 05 березня 2024 року про те, що він є сусідом по будинку та під`їзду ОСОБА_3 , заявляє, що проживає за адресою АДРЕСА_7 з 1961 року і йому добре відомі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які з середини 1990-х років не проживають в будинку АДРЕСА_4 ; ОСОБА_2 , яка є сестрою ОСОБА_3 , в м. Києві з початку 2000 року, оскільки переїхала жити до чоловіка після одруження; ОСОБА_3 проживала в будинку АДРЕСА_4 з 2013 року після смерті її баби ОСОБА_7 та до березня 2022 року, після чого разом із сестрою ОСОБА_2 виїхала за кордон в зв`язку з військовим станом в України; станом на березень 2022 року по теперішній час - березень 2024 року в будинку АДРЕСА_4 ніхто не проживає (а. с. 65);

заяву ОСОБА_8 від 07 березня 2024 року про те, що він є сусідом по будинку ОСОБА_3 , з 1976 року проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_6 , знає ОСОБА_3 приблизно з 1988 року, неодноразово бував у неї в гостях. Заявляє, що за період з 2014 року по сьогоднішній день ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_4 , ані ОСОБА_2 у квартирі за адресою АДРЕСА_4 не проживали. ОСОБА_3 за вказаною адресою проживала з 2013 року до березня 2022 року, а з березня 2022 року знаходиться за кордоном (а. с. 76).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV та № 2189-VIII (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних відносин) визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV, який діяв до 01 травня 2019 року, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а також на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Згідно п. 1 ст. 1 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII індивідуальний споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Індивідуальний споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії.

Відповідно до п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, чинних до 01 травня 2022 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Згідно п. 29 Правил № 630, споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою.

Згідно п. 24, 25 Правил № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до п. 35, 36, 37 чинних Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Відповідно до п. 37, 38, 39 чинних Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно п. 45 Правил № 690 споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору.

Згідно п. 28 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182, споживач інформує протягом місяця з дня настання таких змін виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, а також про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, з метою подальшого внесення змін до договору. Такі ж обов`язки споживача встановлено п. 45 Правил № 1182.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

В постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16 викладена правова позиція, згідно якої споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного договору про надання послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

Частинами 1, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Водночас згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

За змістом положень ст. 29 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа може мати декілька місць проживання, однак проведенням реєстрації свого місця проживання у конкретному жилому приміщенні особа сама визначає його як постійне місце проживання.

Крім того, положеннями ч. 1 ст. 4 чинного Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

У постанові Верховного Суду від 02 вересня 2019 року в справі № 335/479/17 (провадження № 61-22435св18) викладено правовий висновок, згідно якого проживання в іншому місці не звільняє відповідачів від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено їх реєстрацію у зазначеній вище квартирі, а посилання ОСОБА_2 на те, що він є неналежним відповідачем спростовуються матеріалами справи, оскільки він зареєстрований у вказаній квартирі, а отже є користувачем наданих послуг.

Також у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року в справі № 757/37752/18-ц (провадження № 61-11650св19) встановлено, що «звернення позивача із заявою у червні 2016 року, в якій він вказував, що його матір ОСОБА_2 у квартирі не проживає, не може бути підставою для перерахунку заборгованості, яка виникла за минулий час, оскільки таке зменшення розміру плати за послуги може враховуватись лише з часу звернення. Докази про те, що позивач або члени його сім`ї звертались із відповідними заявами до відповідача про зменшення розміру оплати до червня 2016 року, у матеріалах справи відсутні. Факт непроживання ОСОБА_3 у вказаній квартирі не підтверджено належними та допустимими доказами, а судами правомірно не прийняли до уваги договір оренди іншого житлового приміщення як такий, що підтверджує вказаний факт.

Висновки судів попередніх інстанцій у цій частині не спростовують і доводи заявника про неврахування судами Порядку звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги (гаряче та холодне водопостачання, водовідведення, газопостачання), затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 409/1843. Нормою пункту 4.2 цього Порядку передбачено, що умовою несплати вартості ненаданих послуг з холодного та гарячого водопостачання, водовідведення, газопостачання при тимчасовій відсутності одного або декількох членів сім`ї є своєчасне подання в житлово-експлуатаційну організацію та в управління експлуатації газового господарства документів, що підтверджують факт відсутності одного або декількох членів сім`ї, і лише після надання такого документа не пізніше місячного терміну».

Так, рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 409/1843 затверджено Порядок звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги (гаряче та холодне водопостачання, водовідведення, газопостачання), положеннями якого передбачено, що наймач (власник) квартири (приватного будинку) та члени його сім`ї за період тимчасової відсутності мають право на несплату вартості ненаданих послуг з холодного та гарячого водопостачання, водовідведення, газопостачання при дотриманні певних умов:

1.1. При тимчасовій відсутності всієї сім`ї: за умов відключення працівниками житлово-експлуатаційної організації холодної та гарячої води та опломбування запірних вентилів на вводі у квартиру (приватний будинок) та зняття пломб і відновлення послуг працівниками житлово-експлуатаційної організації згідно з письмовою заявою наймача (власника) квартири (приватного будинку).

1.2. При тимчасовій відсутності одного або декількох членів сім`ї: за умови своєчасного подання в житлово-експлуатаційну організацію та в управління експлуатації газового господарства документів, що підтверджують факт відсутності одного або декількох членів сім`ї.

Наймач (власник) квартири (приватного будинку) та члени його сім`ї звільняються від оплати за комунальні послуги за період тимчасової відсутності не менше одного місяця.

Винятком є випадки, коли наймач (власник) квартири (приватного будинку) або члени його сім`ї перебувають на стаціонарному лікуванні, санаторно-курортному відпочинку, терміни якого підтверджено лікарняним, путівкою та ін.

Для звільнення від оплати наймач (власник) квартири (приватного будинку) повинен надати наступні документи:

У випадку, передбаченому пунктом 1.1 даного Порядку:

- заяву в житлово-експлуатаційну організацію про відключення холодної і гарячої води та опломбування запірних вентилів із зазначенням періоду тимчасової відсутності;

- заяву в управління експлуатації газового господарства про відключення газу із зазначенням періоду тимчасової відсутності;

- акт житлово-експлуатаційної організації про відключення та опломбування вентилів холодної і гарячої води;

- довідку управління експлуатації газового господарства про відключення газу.

При порушенні цілісності опломбування мереж перерахунок за ненадані послуги не проводиться.

У випадку, передбаченому пунктом 1.2 даного Порядку:

- заяву в житлово-експлуатаційну організацію та в управління експлуатації газового господарства про тимчасову відсутність одного або декількох членів сім`ї із зазначенням періоду та місця перебування;

- документ, що підтверджує факт перебування одного або декількох членів сім`ї в іншому місці (документ повинен містити кутовий штамп з реєстраційним номером, дату видачі, бути завірений печаткою);

- для працюючих - довідку з місця роботи про перебування у відпустці, відрядженні (із зазначенням терміну відпустки, відрядження).

Перерахунок за ненадані послуги з холодного та гарячого водопостачання, водовідведення, газопостачання проводиться:

У випадку, передбаченому пунктом 1.1 даного Порядку: після відновлення надання послуг, якщо не порушено цілісності опломбування мереж.

У випадку, передбаченому пунктом 1.2 даного Порядку: після надання документа, що підтверджує факт відсутності одного або декількох членів сім`ї, не пізніше місячного терміну.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (недопустимі докази); обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наведених обставин справи вбачається, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води, зокрема, за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідачі зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, відповідачі у справі у розумінні положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII є споживачами послуг, відтак зобов`язані сплачувати отримані фактично послуги.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» є необгрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволенню у звязку з тим, що відповідачі довели ту обставину, що вони не проживали у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 за спірний період, отже комунальні послуги не споживали, обов`язку щодо сплати наданих але не спожитих комунальних послуг у відповідачів не виникло.

Апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції як передчасними та помилковими, оскільки висновки про непроживання відповідачів у квартирі в спірний період зроблені на підставі недопустимих доказів - письмових заяв інших осіб, підписи яких завірені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т. М. Зазначені особи не були допитані судом першої інстанції як свідки і не приводились судом до присяги відповідно до ст. 230 ЦПК України.

Апеляційний суд частково приймає доводи відповідача ОСОБА_3 , що ОСОБА_3 та її сестра ОСОБА_2 з 2022 року проживають у Республіці Польща, що підтверджується повідомленням про присвоєння номера PESEL у Республіці Польща 04 травня 2022 року, що є офіційним підтвердженням права на перебування на території Республіки Польща (а. с. 43, 45), копіями податкових декларацій, поданих відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до податкових органів Республіки Польща за 2022 рік (а. с. 44, 47, 53 - 59).

Разом із тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що відповідачі всупереч п. 28, 45 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182, п. 29 Правил № 630, п. 45 Правил № 690, Порядку звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги (гаряче та холодне водопостачання, водовідведення, газопостачання), затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 409/1843, не звертались своєчасно в установленому законом порядку до ТОВ «Євро-Реконструкція» у спірний період із заявами про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача, та про відсутність всієї сім`ї, а повідомили про ці обставини лише під час розгляду справи про стягнення з них заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги.

Натомість, суд першої інстанції безпідставно переклав відповідальність за наслідки невиконання відповідачами покладеного на них обов`язку на позивача, зазначивши, що ТОВ «Євро-Реконструкція», будучи обізнаним про те, що за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_4 накопичується заборгованість протягом майже 10 років, продовжував надавати комунальні послуги, жодним чином не поцікавився про власників квартири, кількість проживаючих та взагалі не вчиняв жодних дій щодо спонукання споживачів комунальних послуг за даною адресою вчиняти дії щодо сплати коштів.

Судом першої інстанції також не враховано, що плата за послуги з постачання теплової енергії справляється у залежності від опалювальної площі квартири і не залежить від проживання у ній людей, а також, що доказів відключення квартири відповідачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачами не надано.

При цьому відповідачі, які не знімалися з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_4 , в розумінні вимог закону є споживачами, які отримували послуги і зобов`язані сплачувати отримані фактично послуги.

Приписи статей 205, 634, 641, 642, 714 ЦК України і частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору про надання житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість останнього відмовитись від укладання договору, а сам договір є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17 зазначено, що надавач послуг опублікував в газеті у якості пропозиції (оферти) для підписання споживачами публічний договір про надання комунальних послуг, а тому з огляду на те, що відповідач протягом місяця з дня публікації не направив свою письмову відмову укласти договір, то він вважається таким, що прийняв пропозицію позивача про укладення договору. При цьому Верховний Суд керувався тим, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про надання послуг або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки споживачі фактично користувалися житлово-комунальними послугами, є хибними і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, висновки суду першої інстанції, що оскільки жодної оплати споживачами послуг за спірний період здійснено не було, то відсутні підстави вважати, що відповідачі будь-яким чином прийняли публічну пропозицію позивача, опубліковану 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» №103(4503) укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, і як наслідок наявність між сторонами договірних правовідносин щодо надання житлово-комунальних послуг, а також, що відповідачі, які за спірний період не споживали житлово-комунальні послуги, не проживали за спірний період у квартирі, не мали обов`язку повідомляти ТОВ «Євро-Реконструкція» про неотримані комунальні послуги, кількість зареєстрованих осіб за даною адресою.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, Верховного Суду, викладеним у постановах від 25 березня 2024 року у справі № 462/1232/23 (провадження № 61-16076св23), від 02 жовтня 2024 року у справі № 755/292/22 (провадження № 61-18325св23), від 04 квітня 2025 року у справі № 702/359/24 (провадження № 61-12995св24), споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними; факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Крім того, апеляційний суд не може погодитись з помилковими висновками суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що відповідачі є власниками спірного майна, і як власники вони зобов`язані утримувати майно, з огляду на те, що обов`язок сплати спожитих житлово-комунальних послуг покладено на споживачів комунальних послуг незалежно від перебування житла у їх власності.

Враховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції про відмову в позові є передчасними та помилковими, рішення суду ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального права, не може вважатися законним і обґрунтованим, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи по суті позов ТОВ «Євро-Реконструкція», апеляційний суд виходить із того, що:

відповідачі є індивідуальними споживачами послуг за вказаною адресою, оскільки, зареєструвавши місце проживання саме за адресою АДРЕСА_4 , таким чином визначили, що вважають квартиру за цією адресою своїм місцем проживання;

відповідачі від надання житлово-комунальних послуг у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися, докази відключення квартири за адресою АДРЕСА_4 , від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води до матеріалів справи не надано, а тому відповідачі мають відшкодувати в повному обсязі вартість наданих позивачем до квартири послуг;

відповідачі прийняли пропозицію ТОВ «Євро-Реконструкція» на укладення публічного договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, опублікованого в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511) шляхом фактичного отримання послуг, а також прийняли пропозицію укладення Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, оприлюднені 13 жовтня 2021 року на веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція», оскільки протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги;

відповідачі, будучи споживачами житлово-комунальних послуг за адресою АДРЕСА_4 як такі, що зареєстровані за вказаною адресою, не повідомляли ТОВ «Євро-Реконструкція» про їх відсутність за вказаною адресою в порядку, установленому законом (п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 45 Правил № 690), Порядку звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги (гаряче та холодне водопостачання, водовідведення, газопостачання), затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 409/1843, та договорами;

не зверталися до ТОВ «Євро-Реконструкція» з претензіями з приводу ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг в порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV, ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII та договорів, що свідчить про те, що позивачем надавались комунальні послуги якісно, своєчасно та в належному обсязі;

не спростували наданого позивачем розрахунку заборгованості, який складає 130142,02 грн., з яких заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 48572,75 грн. та заборгованість зі сплати послуг за постачання гарячої води - 81569,27 грн.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачі не виконали обов`язку, покладеного на них вимогами Законів України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 р. № 690, Закону України «Про теплопостачання», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 щодо повної та своєчасної оплати в період з 01 січня 2016 року до 01 березня 2024 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а тому апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованості з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 48572,75 грн. та заборгованості зі сплати послуг за постачання гарячої води - 81569,27 грн.

Надані відповідачами до суду першої інстанції докази проживання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у Республіці Польща з березня 2022 року не є підставою для звільнення їх від сплати за житлово-комунальні послуги, оскільки такі документи відповідачі зобов`язані були надавати до виконавця послуг та у спірний період.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, відтак ТОВ «Євро-Реконструкція» має право на стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на розмір основної заборгованості.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.

Із долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем було нараховано 3 % річних та інфляційні втрати по 23 лютого 2022 року, що узгоджується з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206.

Таким чином, встановивши на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що позивач надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідачі, будинок яких підключений до централізованого опалення та постачання гарячої води, є споживачами цих послуг, від надання яких в установленому чинним законодавством порядку не відмовлялися, однак оплата спожитих послуг виконувалася ними неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості, апеляційний суд приходить до висновку про виникнення у позивача права на стягнення з відповідачів заборгованості в солідарному порядку за спожиті житлово-комунальні послуги та на отримання штрафних санкцій, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, оскільки зводяться до підтримки помилкового рішення суду першої інстанції.

Разом із тим, відповідачем ОСОБА_3 подано заяву про застосування позовної давності (а. с. 40).

Відповідно до положень ст. 256 - 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки обов`язок щодо сплати за комунальні послуги виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо.

Із долученого до позовної заяви розрахунку вбачається, що позивачем було нараховано основну заборгованість, 3 % річних та інфляційні втрати з 01 січня 2016 року.

З позовом до суду ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося 02 квітня 2024 року.

Разом з тим, 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний закон набрав чинності 02 квітня 2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності був продовжений у зв`язку із введенням на території України карантину.

Враховуючи викладене, трирічний строк позовної давності сплив щодо щомісячних платежів, строк сплати яких настав у період 01 січня 2016 року по 02 квітня 2017 року, а тому, враховуючи заяву відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» про стягнення заборгованості, 3 % річних та інфляційних втрат за вказаний період слід відмовити.

Відповідно, трирічний строк позовної давності до щомісячних платежів, строк сплати яких припадає на період з 02 квітня 2017 року - не сплив, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 02 квітня 2017 року до 01 березня 2024 року, що згідно розрахунків, наданих позивачем, становить: за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії в розмірі 48027,02 грн., інфляційна складова в розмірі 8701,63 грн., 3 % річних в розмірі 2550,16 грн., заборгованість за постачання гарячої води в розмірі 66312,40 грн., інфляційна складова в розмірі 11 645,55 грн., 3 % річних в розмірі 3 367,17 грн., всього 140 603,93 грн.

В іншій частині позову апеляційний суд відмовляє в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат, та оскільки позивачем сплачено судовий збір за подання позову в розмірі 3028 грн., за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 грн., всього 7570 грн., за наслідками апеляційного перегляду позовні вимоги задоволено на 83 % (стягнуто заборгованість в розмірі 140 603,93 грн. із заявлених до стягнення 169097,03 грн.), на користь позивача з кожного відповідача підлягає стягненню 1570,78 грн. судового збору пропорційно задоволенню позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_4 ) солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (м. Київ вул. Гната Хоткевича 20 ) заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії в розмірі 48027,02 грн., інфляційну складову в розмірі 8701,63 грн., 3 % річних в розмірі 2550,16 грн., заборгованість за постачання гарячої води в розмірі 66312,40 грн., інфляційну складову в розмірі 11645,55 грн., 3 % річних в розмірі 3367,17 грн., всього 140 603,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» з кожного судовий збір в розмірі 1570,78 грн.

В решті позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено18 вересня 2025 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.