Справа № 545/2838/25
Провадження № 2/545/1810/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2025 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Мамишевої А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

ТОВ «Факторинг партнерс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути заборгованість за договором №7918459 від 23.05.2024 у розмірі 89100 грн, який обґрунтовано тим, що 23.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 7918459. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кошти, натомість останній не виконав свої зобов`язання та грошові кошти, проценти за користування коштами не сплатив.

Також, згідно з умовами договорів відступлення прав вимоги ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем, на користь ТОВ «Факторинг партнерс», тому позивачем набуто право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, яку і просить стягнути.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн.

Ухвалою суду 21.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.88).

У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти заочного рішення суду.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.05.2024 ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Авентус Україна» договір про надання споживчого кредиту №7918459 (а.с.30-38).

Згідно із умовами вказаного договору сума кредиту становить 27000 грн. (п.1.3.), строк кредиту 360 днів (п.1.4), стандартна процентна ставка становить 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4 (п.1.5.1), знижена процентна ставка 1,05 % в день (п.1.5.2), орієнтована реальна річна процента ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089,90 % річних (п. 1.9.1), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 6444,04 % річних (п.1.9.2).

Укладення договору між сторонами відбулось шляхом підписання ОСОБА_1 електронним підписом одноразового ідентифікатора С9492, який надіслано на номер телефону згідно смс-повідомлення 23.05.2024 (а.с.38).

Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Таким чином, вищезазначений договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Отримання коштів відповідачем підтверджується листом ТОВ «Пейтек» від 29.01.2025, де зазначено про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта у сумі 27000 грн. (а.с.8-9).

З картки обліку договору та розрахунку заборгованості за кредитним договором №7918459 від 23.05.2024 вбачається, що загальна заборгованість за період з 23.05.2024 по 20.10.2024 складає 89100 грн., з них 27000 заборгованість по тілу кредиту, 48600 грн. відсотки, 13500 грн. пеня/штрафи (а.с.12-17).

Отже, позичальник (відповідач) умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.

Щодо нарахування відсотків.

Згідно п. 1.4 Договору вбачається, що строк кредиту 360 днів (зворот а.с.30).

Відповідно до п.1.5.1 стандартна процентна ставка становить 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4; згідно п.1.5.2, знижена процентна ставка 1,05 % в день (а.с.31).

Орієнтована реальна річна процента ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089,90 % річних (п. 1.9.1), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 6444,04 % річних (п.1.9.2).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відсотки за кредитом нараховані згідно умов договору в межах строку кредиту.

Щодо стягнення пені та/або штрафу суд зазначає наступне.

Згідно п. 6.4 Договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 810 грн. на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання (п.6.4.1) та у розмірі 270 грн. починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання (п.6.4.2).

Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України було доповнено пунктом 18, відповідно до якого визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 зазначив, що з аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом № 13471 затверджено Указ Президента України від 14 липня 2025 року №468/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (з відповідними змінами), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року на 90 діб, тобто до 05 листопада 2025 року.

З картки обліку договору та розрахунку заборгованості за кредитним договором №7918459 від 23.05.2024 вбачається, що заявлена до стягнення неустойка (штраф) за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором становить 13500 грн. (зворот а.с.17).

Водночас стягнення штрафних санкцій суперечить вимогам вищенаведеного законодавства, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до договору факторингу №27.01/25-Ф від 27.01.2025 ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Факторинг партнерс» право вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором №7918459 від 23.05.2024 (а.с.18-22). Факт передачі права вимоги ТОВ «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 за договором №7918459 від 23.05.2024 підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу 27.01/25-Ф від 27.01.2025 (зворот а.с.42).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Отже, ТОВ «Факторинг партнерс» за договором факторингу №27.01/25-Ф від 27.01.2025 набуло право вимоги до ОСОБА_1 заборгованості за договором №7918459 від 23.05.2024.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч. 1 ст. 527 ЦК України.

Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №7918459 від 23.05.2024 у розмірі 75600 грн., що складається з наступного: заборгованість за основним зобов`язанням 27000 грн., заборгованість за нарахованими процентами 48600 грн.

В частині позовних вимог про стягнення пені/штрафу суд відмовляє.

Щодо стягнення витрат позивача на правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 37 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Враховуючи наведене та визначені частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо пов`язаних з розглядом справи, беручи до уваги те, що справа не є складною, малозначною та розглядається в спрощеному позовному провадженні, є типовою, в якій сформована усталена судова практика, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг партнерс» витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ціна позову 89100 грн., позов задоволений на суму 75600 грн., тобто на 84,84 %.

Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 2055,16 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України,

вирішив:

позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (, адреса місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, 03150) заборгованість за договором №7918459 від 23.05.2024 у розмірі 75600 грн., а також, судовий збір 2055,16 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О. В. Любчик