Справа № 577/5293/25
Провадження № 2-о/577/278/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Логіна Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Скляр О.М.,

представника заінтересованої ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Конотопський районний відділ поліції ГУНП України в Сумській області, ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис щодо кривдника ОСОБА_3 строком на 6 місяців, заборонивши останньому перебувати в місці спільного проживання з нею, вести листування, телефонні переговори, контактування через інші засоби зв`язку та особисто, наближатися на визначену відстань до місця її проживання, роботи, інших місць відвідування, розшукувати її особисто та через третіх осіб, переслідувати та в будь який спосіб, спілкуватися з нею.

Заяву обґрунтовує тим, що вона проживає за адресою АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить її сину ОСОБА_4 . Разом з нею проживає співмешканець ОСОБА_3 , який постійно вчиняє сварки, скандали, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою, не впускає до квартири, погрожує фізичною розправою, завдає психологічних страждань, внаслідок вона декілька разів зверталась до правоохоронних органів. Зазначає, що ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а саме 11.11.2024 р, 02.02.2025 р. та 29.04.2025 р., тобто повторно протягом року вчиняв дії, передбачені ст. 173-2 КУпАП. 28.12.2023 р. відносно ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис строком на 10 діб, а 19.04.2025р. строком на 3 доби. Однак, ОСОБА_3 продовжує систематично вчиняти по відношенню до неї домашнє насильство, що призводить до її психологічних та фізичних страждань. Тому просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 строком на шість місяців.

ОСОБА_2 в судовому засіданні 05.09.2025р. заяву підтримала та просила таку задовольнити. Додатково пояснила, що перебуває з ОСОБА_3 у цивільному шлюбі близько 20 років. Протягом останнього часу останній зловживає спиртним, на фоні чого влаштовує сварки, погрожує насильством, не впускає до помешкання. Тілесних побоїв не наносить, востаннє застосовував фізичне насильство близько 20 років тому. З приводу вказаних дій співмешканця, вона неодноразово зверталась до поліції та до психолога, однак останній продовжує вчиняти насильство в сім`ї, що змусило звернутись до суду. В судове засідання 12.09.25р. заявниця не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі.

Представник Конотопського районного відділу поліції ГУНП України в Сумській області Сіліверстов О.В. в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, згідно вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 350 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд, повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, заслухавши представника заінтересованої особи, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.11.2024 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення 11.11.2024 р. домашнього насильства психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_2 (висловлювався нецензурною лайкою, не впускав до квартири) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 340 грн. ( а.с.27,28)

Постановами Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.03.2025 р. та від 08.05.2025 р. провадження у справах про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 та за ч.3 ст. 173-2 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. (а.с.23-26,29-32).

В матеріалах справи міститься копія термінового заборонного припису від 28.12.2023 р., відповідно до якого ОСОБА_3 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 з 28.12.2023 р. по 07.01.2024 р. ( а.с.5) та заборонний припис від 29.04.2025 р., відповідно до якого ОСОБА_3 зобов`язано залишити місце проживання (перебування постраждалої особи), заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування)постраждалої особи (а.с.8) .

Згідно копії форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства: від 11.11.2024 р. рівень вчинення домашнього насильства високий, від 02.02.2025 р. низький, від 29.04.2025 р. - високий. (а.с. 34-36).

Згідно висновку за результатами психологічної діагностики від 02.05.2025р. (а.с. 33),у ОСОБА_2 виявлено високий рівень ситуативної та середній рівень особистісної тривожності, високий ступінь занепокоєння та емоційної напруги, помірний рівень депресії, стан стресу, що може бути наслідком психологічного насильства.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Основним правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина друга статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Потрібно враховувати, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) зауважив, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від приписів, передбачених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію і спрямований на попередження вчинення насильства та забезпечення передусім безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Таким чином, обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність (26 серпня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 202/267/21, провадження № 61-6916св21 (ЄДРСРУ № 99202632).

Проте, звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису у судовому порядку ОСОБА_2 посилається на три протоколи про адміністративні правопорушення , складені відносно ОСОБА_3 , по двох з яких судом провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується притягнення ОСОБА_3 за ст. 173-2 КУпАП лише один раз, а саме за вчинення домашнього насильства 11.11.2024р., тобто за правопорушення, яке було вчинене через значний проміжок часу.

Окрім того, у формах оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 11.11.24р., 02.02.25р. та 29.04.25р., складених працівниками поліції зі слів ОСОБА_2 , наявні численні розбіжності. Так, у 2024 році остання повідомила, що ОСОБА_3 раніше застосовував до неї фізичне насильство, яке причинило тілесні ушкодження середнього або тяжкого ступеня тяжкості, між тим, як в 2025 році заявник повідомила про відсутність таких випадків. З її слів в судовому засіданні, подібні дії з боку кривдника мали місце ще 20 років тому і лише один раз, однак до медзакладу вона не зверталась. Не відповідає дійсності і запис про те, що суд раніше видавав кривднику обмежувальний припис, адже з цього приводу судові рішення у ЄДРСР відсутні. Також зі слів заявниці у формах ризиків зазначено, що ОСОБА_3 не залякував її, не переслідував, не погрожував. До кримінальної відповідальності останній не притягався.

Щодо позиції представника поліції про те, що ОСОБА_2 декілька раз зверталась до правоохоронних органів з приводу вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, суд зазначає, що сам факт звернення заявника до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства та застосування судом до кривдника спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. (Постанова Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19, (провадження № 61-9144св20).

Також, Верховний Суд неодноразово зазначав, що обмежувальний припис є тимчасовим захисним та запобіжним заходом, а не покаранням, спрямованим на попередження насильства та забезпечення безпеки потерпілої особи. Систематичність у контексті обмежувального припису означає, що його застосування спрямоване на систематичне виявлення насильства, а не на одиничні випадки, що робить цей захід дієвим інструментом для захисту прав постраждалих.

З огляду на встановлені судом обставини та за результатами судового розгляду не встановлено, що ОСОБА_3 систематично чинить відносно ОСОБА_2 фізичне насильство, щодо запобігання якому у суду були б підстави застосувати положення чинного Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а відтак заявлені ОСОБА_2 вимоги не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до частини 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витирати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, ст.ст. 141, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Повне найменування сторін:

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Конотопський РВП ГУНП у Сумській області, м. Конотоп, пр-т Миру, 14.

Повний текст рішення складено 18 вересня 2025 року (з урахуванням перебуванням судді Логіна Є.В. у відпустці).

Суддя Логін Є. В.