Cправа № 563/738/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2025 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Загородько Н.А.

секретар судових засідань Миколайчук М.О.

за участю: представника відповідача адвоката Турович О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Корець за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач ТзОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з вище вказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №24.06.2024-100000968 від 24 червня 2024 року в розмірі 10 892 грн. та судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідно умов вищевказаного договору ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 4 000 грн., строком на 98 днів. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконувала, порядку погашення кредиту не дотримувалася, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з неї заборгованість за кредитом у судовому порядку, що станом на дату подання позову складає 10 892 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4 000 грн., відсотків в розмірі 4 536 грн., комісія - 356 грн. та неустойка - 2 000 грн.

Позивачем явки свого представника в судове засідання не забезпечено, натомість в поданому до суду позові було порушене питання щодо розгляду справи за відсутності сторони позивача, а також відсутності заперечень проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача адвокат Турович О.М. в судовому засіданні визнала позов в розмірі тіла кредиту, в іншій частині просила відмовити.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір, шляхом підписання електронним підписом Позичальника - одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору «Е162» Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), Заявки кредитного договору №24.06.2024-100000968 (КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ) та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №24.06.2024-100000968 (кредитної лінії) та Інформаційного повідомлення позичальника та паспорта споживчого кредиту.

Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, комісію (п. 3.1 Пропозиції).

Кредитний договір укладено у порядку, передбаченому ЗУ "Про електронну комерцію". Невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), є Заявка, з якою Позичальник ознайомилася 24 червня 2024 року за цим посиланням https://sgroshi.com.ua /ua/informaciya-o-kompanii згідно ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію".

За умовами Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах визначених у Заявці, відповідно: сума кредиту - 4 000 грн.; строк на який надається кредит - 98 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 29 вересня 2024 року.

Неустойка - 40 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п. 13 Заявки).

Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 4 000 грн. підтверджується квитанцією сервісу ІPay від 24 квітня 2025 року на номер картки НОМЕР_1 , призначення платежу: Видача за договором кредиту №24.06.2024-100000968.

Зазначені реквізити банківської карти у квитанції ІPay співпадають із банківськими реквізитами карти відповідачки 5167-80XX-XXXX-0919, вказаними у договорі (заявці) №24.06.2024-100000968.

Внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в загальному розмірі 9 880 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 892 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4 000 грн., відсотків в розмірі 4 536 грн., комісія - 356 грн. та неустойка - 2 000 грн., про що свідчить додана позивачем Довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Положення статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Споживчий центр» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

В результаті не виконання умов кредитного договору, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, що суд вважає доведеним та документально підтвердженим. Доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості суду не надано.

Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до правової позиції ВС, що міститься у постанові від 31.01.2024 року у справі № 183/7850/22, касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, у зв`язку з введенням в дію в Україні воєнного стану, з 24.02.2022 року неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами та ст. 625 ЦК України (інфляційні втрати та 3% річних), за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за договором позики, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Так, умовами Договору №24.06.2024-100000968 від 24 червня 2024 року передбачено, що у разі несплати Кредиту та/або Процентів та/або Комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню Кредиту та/або Процентів та/або Комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих Процентів та/або Комісії до Позичальника може бути застосована неустойка, згідно п.7.6. кредитного договору. Також Позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (п. 9.1. Пропозиції).

Відповідно до Довідки-розрахунку, за невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за Договором, позивачем нараховано неустойку у розмірі 2 000 грн., що є безпідставним.

Отже, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 8 892 грн., без нарахованої неустойки в розмірі 2 000 грн.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та є справедливим по відношенню до обох сторін.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, а саме, у разі часткового задоволення позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1 977 грн. 60 коп. пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , МФО 305299, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, на р/р НОМЕР_2 , заборгованість за Кредитним договором №24.06.2024-100000968 від 24 червня 2024 року у розмірі 8 892 (вісім тисяч вісімсот девяносто дві) грн. та 1 977 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят сім) грн. 60 коп. судового збору, що був сплачений позивачем при подачі позову.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Сторони по справі:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , зареєстроване місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Н.А. Загородько