УХВАЛА

Іменем України

16 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 373/995/23

провадження № 61-11322ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на додаткове рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року в справі за позовом Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Циблівської сільської ради Бориспільського району Київської області, Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , третя особа - Державне підприємство «Переяслав-Хмельницький агролісгосп», про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Бориспільська окружна прокуратура Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернулася до суду з позовом до Циблівської сільської ради Бориспільського району Київської області, Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , третя особа - Державне підприємство «Переяслав-Хмельницький агролісгосп», про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2025 року в задоволенні позовних вимог Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації відмовлено.

20 січня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Київської обласної державної адміністрації витрат на правничу допомогу у розмірі 149 880,00 грн.

Додатковим рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року, заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судові витрати (витрати на правничу допомогу) у розмірі 116 223,00 грн.

У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

01 вересня 2025 року заступник керівника Київської обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткове рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 березня

2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

У пункті 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня

2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду

від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду

від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність;

3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається із оскаржуваних судових рішень, інтереси ОСОБА_1 під час розгляду справи представляло адвокатське бюро «Тарасов та партнери» (далі - АБ «Тарасов та партнери»), повноваження якого підтверджуються договором від 23 січня 2019 року б/н про надання правової допомоги.

Згідно з додатком від 20 червня 2023 року № 1 «Тарифи на послуги» до договору про надання правової допомоги від 23 січня 2019 року вартість послуг виконавця з представництва інтересів замовника в суді першої інстанції та іншої правничої допомоги пов`язаної розглядом цивільної справи № 373/995/23, що перебуває в провадженні Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за позовом Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Бориспільської районної державної адміністрації, Циблівської сільської ради Бориспільського району Київської області, ОСОБА_1 з вимогами про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою :02:015:0107 складає еквівалент 4 000,00 дол. США, що складає 149 800,00 грн, згідно з курсом долара США 37,45, встановленим Акціонерним товариством Комерційного баку «ПриватБанк» (далі -

АТ КБ «ПриватБанк») на дату цього додатку.

Відповідно до графіку оплати, що є додатком до договору, замовник здійснює оплату послуг виконавця, зазначених в пункті 1 цього додатку в гривні за курсом продажу долара США, встановленого АТ КБ «ПриватБанк» на дату виконання платежу, в наступному порядку: до 25 червня 2023 року замовник сплачує еквівалент 2 000,00 дол. США, що на дату складання цього додатку складає 74 900,00 грн; до 31 липня 2023 року замовник сплачує еквівалент 1 000,00 дол. США, що на дату складання цього додатку складає 37 450,00 грн; до 31 серпня 2023 року замовник сплачує еквівалент 1 000,00 дол. США, що на дату складання цього додатку складає 37 450,00 грн.

ОСОБА_1 06 липня 2023 року сплатив 74 900,00 грн, 21 серпня 2023 року сплатив 74 900,00 грн.

20 січня 2025 року між ОСОБА_1 і АБ «Тарасов та партнери» підписано акт прийому передачі послуг за договором про надання правової допомоги

від 23 січня 2019 року б/н та додатком від 20 червня 2022 року № 1 «Тарифи на послуги», за яким ОСОБА_1 прийняв без зауважень вартість послуг з представництва його інтересів замовника у цивільній справі

№ 373/995/23 у розмірі 149 880,00 грн.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 149 880,00 грн до заяви долучено копії ордера на надання правничої допомоги від 24 червня 2023 року, платіжних інструкцій від 06 липня 2023 року № 488 на суму 74 900,00 грн, від 21 серпня 2023 року № 0.0..1 на суму

74 900,00 грн, договору про надання правової допомоги від 23 січня 2019 року, тарифів на послуги до договору про надання правової допомоги від 20 червня 2023 року, акта прийому-передачі послуг від 20 січня 2025 року.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, враховувавши надані ОСОБА_1 докази понесених витрат на правову допомогу, фіксований розмір оплати послуг з надання правничої допомоги, складність справи, а також заперечення Бориспільської окружної прокуратури Київської області, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 116 223,00 грн.

Посилання у касаційній скарзі на правові позиції Верховного Суду

є безпідставним, так як вони не суперечить висновкам суду апеляційної інстанцій.

По суті доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд вже викладав у постанові висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, а суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення із врахуванням такого висновку, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури на додаткове рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2025 року в справі за позовом Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Циблівської сільської ради Бориспільського району Київської області, Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , третя особа - Державне підприємство «Переяслав-Хмельницький агролісгосп», про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська