ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 639/505/25

провадження № 22-ц/818/4169/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Мальований Ю.М., Пилипчук Н.П.

сторони справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справиви приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Новобаврського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року у складі судді Єрмоленко В.Б

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4257005 від 30.12.2023 у розмірі 78187,10 грн., а також сплаченої суми судового збору в сумі 2422,40 грн. і витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем в електронній формі укладено креитний договір №4257005 про надання споживчого кредиту. Загальний розмір кредиту складав 22500,00 грн., зі строком кредитування 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 2,50 % в день, періодичність платежів зі сплати процентів становить кожні 30 днів. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором у відповідача перед ТОВ «Лінеура Україна» виникла заборгованість, яка становить 44437,10 грн. і складається з: 22499,99 грн.- заборгованості за тілом кредиту і 21937,11 грн.- заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами (з 30.12.2023 по 09.04.2024).

25 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінтраст Україна» (після зміни найменування від 25.11.2024- ТОВ «Фінтраст Капітал») укладено договір факторингу №25/10/2024, відповідно до якого право кредитора за вказаним кредитним договором перейшло до нового стягувача, в сумі 44437,10 грн. В рамках погодженого сторонами строку договору позивачем- ТОВ «Фінтраст Капітал» за період з 26.10.2024 по 24.12.2024 нараховані відсотки за 60 календарних днів користування кредитом у сумі 33750,00 грн. Загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №4257005 від 30.12.2023 становить 78187,10 грн.

Рішенням Новобаварський міськрайонного суду Харківської області від 29 травня 2025 року позвині вимоги задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором №4257005 від 30.12.2023 у розмірі 78187 (сімдесят вісім тисяч сто вісімдесят сім) грн. 10 коп., яка складається з: 22499,99 грн.- заборгованості за тілом кредиту; 21937,11 грн.- заборгованості за нарахованими процентами за зниженою та стандартною процентними ставками за користування кредитними коштами (з 30.12.2023 по 09.04.2024); 33750,00грн.- нарахованих відсотків за 60 календарних днів користування кредитом за період з 26.10.2024 по 24.12.2024.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви- 2422 грн. 40 коп, оплату правничої допомоги- 3280,00 грн., а всього- 5702, 40 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 визнає наявність у нього заборгованості за тілом кредиту за договором №4257005, суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованості за кредитним договором №4257005 від 30.12.2023 у розмірі 78187,10 грн., яка складається з: 22499,99 грн.- заборгованості за тілом кредиту; 21937,11 грн.- заборгованості за нарахованими процентами за зниженою та стандартною процентними ставками за користування кредитними коштами (з 30.12.2023 по 09.04.2024); 33750,00грн.- нарахованих відсотків за стандартною процентною ставкою 2,5 % на день за 60 календарних днів користування кредитом за період з 26.10.2024 по 24.12.2024, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати в частині: стянення заборгованості 21 937,11-заборгованість за відсотками з 30.12.2023 по 09.04.2024 та 33 750,00- нарахованих відсотків за 60 календарних днів користування кредитом з 26.10.2024 по 24.12.2024.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що процентна ставка за користування кредитом та нараховані відстотки значно перевищують половину суми, одержаної споживачем за кредитним договором. У відзиві на позовну заяву про стягнення заборгованості від 05.02.2025 відповідач ОСОБА_1 частково визнав позовні вимоги на суму основної заборгованості на «тіло» кредитну в розмірі 22500 грн (а.с. 108) у позові та судовому рішенні вказана сума 22499,99 грн. заборгованість за тілом кредиту. Суд не дав належну правову оцінку наданому ним до заяви про відкладення слухання справи (а.с. 109) доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України. Додатково з метою усунення у суду сумнівів щодо статусу відповідача останнім надані: військовий квиток ОСОБА_1 , серія НОМЕР_1 від 30.04.2024 із записами від 27.03.2024 про прийняття на військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_2 прийняття військової присяги 30.03.2024 та проходження військової службиу в/ч НОМЕР_2 з 27.03.2024 по 09.07.2024 та в/ч НОМЕР_3 з 11.07.2024 по теперішній час на посаді старшого радіотелефоніста.

21.07.2025 року представник ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу в якій просить апеляційну скару ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Посилається на те, що суд повно та всебічно встановив обставини у справі та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Судом встанвлено, що кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № НОМЕР_4 , що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. В межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 26.10.2024 року по 24.12.2024 року (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 33750 грн. Судом також правильно встановлено на надано належну оцінку доказам щодо права Позивача на стягнення заборгованості відповідно до договору факторингу. Довди апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

25.07.2025 року Гирман В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що адвокат Крюкова М.В. не має права діяти в інтересах ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» , оскільки загальний строк дії Договору про правову допомогу становить 24 місяці та сплив 07.70.2024. Тобто ордер, серія АН №1587461 виданий адвокатом 25.12.2024 на підставі припиненого Договору про надання правової допомоги №07/07-2022від 07.07.2022. Отже, даний договір є нечинним з 08.07.2024. Позивач не спростував у Відзиві доводи та докази Відповідача, викладені в апеляційній скразі, що він має статус військовослужбовця та має право при вирішенні спору на застосування судом: пункту 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011 ХІІ).

Відповідно до ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судове рішення перглядається в частині стянення заборгованості за відсотками нарахованими за період з 30.12.2023 по 09.04.2024 21 937,11 та в стягнення відсотків за 60 календарних днів користування кредитом з 26.10.2024 по 24.12.2024 у розмірі 33 750,00 грн .

В іншій частині судове рішення не оскаржується та не переглядаєтья.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 30.12.2023 ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 уклали Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4257005 за допомогою ІТС, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний застосунок «Credit7». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки ТОВ правильності введення коду, направленого ТОВ на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. На умовах, встановлених договором, ТОВ надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.(а.с. 27-36)

Пунктами. 1.3-1.5.1 розділу 1 договору визначено, що сума кредиту (загальний розмір) становить 22500,00 грн. Строк кредиту- 360 днів (з 30.12.2023 по 23.12.2024). Стандартна процентна ставка становить 2,50% в день.

Пунктом 2.1. кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_5 (а.с.29).

В додатку 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4257005 від 30.12.2023 року зазначена таблиця обчислення загальної вартості кредиту, згідно якого реальна річна процентна ствака складає 18177,31%, загальна вартість кредиту складає 210656,25 грн (а.с. 37). Вказаний додаток підписаний електронним підписом ідентифікатора 62950 від 30.12.2023 року.

В матеріалах справи міситься паспорт споживчого кредиту (а.с. 38-40)

Згідно листа ТОВ «Пейтек України» №22 від 01.11.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» 30.12.2023 перерахувало сумму у розмірі 22 500,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_4 (а.с 20)

Згідно з розрахунку заборгованості за Договором №4257005 від 30.12.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 25.10.2024 року загальна заборгованість складає 48656,01 грн, з яких: 22499,99 грн- тіло кредита, 21937,11 грн - проценти за користування (а.с. 42-43).

Згідно з розрахунком заборгованості за 60 календарних днів (26.10.2024-24.12.2024) сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами складає 33750,00 грн (а.с.44).

25 жовтня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» і ТОВ «Лінеура Україна» уклали договір факторингу № 25/10/2024 (а.с. 71-75), за умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги. Строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п.1.1. п. 1 договору). При переході прав вимоги заборгованості в момент підписання акту прийому-передачі Реєстру боржників позивач став кредитором Згідно додатку № 1 до договору факторингу, право вимоги за кредитним договором №4257005 з ОСОБА_1 (порядковий номер за актом - 379) передано позивачеві на суму 44437,10 грн., в тому числі за сумою основного боргу-22499,90 грн., відсотків- 21937,11грн. Кількість днів прострочення -238 днів. (а.с. 82)

Повідомлення про відступлення прав вимоги направлено боржнику смс-повідомленням на зазначений в анкеті номер телефону 28.10.2024. (а.с. 41)

Згідно довідки від 29.01.2023 року №1645/5/492 виданою військовою частиною НОМЕР_3 , ОСОБА_1 перебуває на віськовій службі за контрактом (а.с. 110).

Згідно положень ч. 1 ст. 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно достатті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Аналогічні положення містить норма ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбаченихст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК Українипередбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як регламентовано ст. 1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ст.1080 ЦК України).

За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу (глава 73 ЦК України).

Відповідно до зазначених положень закону сторони договору факторингу можуть самостійно визначити спосіб та порядок передання права вимоги до третьої особи ( боржника) і момент набуття фактором такої вимоги визначається умовами договору факторингу.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України ", введено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

Відповідно до ст. ст.13,43,81 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

За змістом ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК Українипередбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 78ЦПК Українивизначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК Українидостатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивачем доведено факт укладення між торонами договру кредиту та неналежне виконання відповідачем встсановленого цим договром обов`язку повернути позичені кошти.

Проте, відповідно до довідки від 29.01.2023с №1645/5/492 виданою військовою частиною НОМЕР_3 ОСОБА_1 перебуває на віськовій службі за контрактом (а.с. 110).

Надані відповідачем документи апеляційний суд оцінює як такі, що підтверджують наявність у ОСОБА_1 пільг щодо нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Враховуючи викладе, судова колегія прийшла до висновку, шо позовні вимоги в частині стягнення відсотків у розмірі 21 937,11 грн з 30.12.2023 по 09.04.2024 та 33 750,00 з 26.10.2024 по 24.12.2024 за договором № 4257005, не підлягають задоволенню, оскільки на ОСОБА_1 поширюється положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», щодо ненарахування процентів за користування кредитом.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню в частині стягнення заборгованості: 21937,11 грн.- за нарахованими процентами за зниженою та стандартною процентними ставками за користування кредитними коштами (з 30.12.2023 по 09.04.2024) та 33750,00грн.- нарахованих відсотків за 60 календарних днів користування кредитом за період з 26.10.2024 по 24.12.2024.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК Українипри частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» задоволено частково на 28,78%, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 697,15 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн підлягає стягненню з ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» на користь ОСОБА_1 ..

Шляхом взаємозаліку зазначених сум з ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2936,45 грн (3633,60 грн 697,15 грн).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новобаврського районного суду м. Харкова від 29 травня 2025 року в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами за зниженою та стандартною процентними ставками за користування кредитними коштами (з 30.12.2023 по 09.04.2024) у розмірі 21937,11 та нарахованих відсотків за 60 календарних днів користування кредитом за період з 26.10.2024 по 24.12.2024 у розмірі 33750,00 грн скасувати та ухвалити нове рішення.

У задволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в цій частині відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.09.2025 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді Ю.М. Мальований

Н.П. Пилипчук