Справа № 712/8337/24
Провадження № 2др/712/80/25
22 вересня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Токової С.Є.
при секретарі Білик О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» Мілованової О.М. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія НІКО-ТАЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
10.09.2025 до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» - Мілованової Ольги Михайлівни про розподіл судових витрат у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача просить покласти на відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем у сумі 33 785,06 грн.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2025 року позов задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд.40, оф. 315; ) 33 933, 00 грн. - заборгованості за кредитним договором, 245 597, 22 грн. - плати за користування кредитом, 95 970, 59 грн. - інфляційні втрати на підставі договору споживчого кредиту, а всього 375 500, 81 грн. та судовий збір в сумі 4507 грн. 00 коп.

ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» в позовній заяві повідомляли про те, що з врахуванням умов та на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) змушені понести витрати, пов`язані з розглядом відповідного позову, об`єм, розмір та обсяг котрих на сьогодні визначити неможливо, адже невідомо коли спір остаточно буде вирішений. Зазначено, що орієнтовний розмір понесених судових витрат не буде перевищувати вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, такі рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами Адвокатів відповідного регіону та/або Радами Адвокатів регіону, найближчого до місця надання послуг (виконання робіт). При цьому було доведено до відома суду про те, що попередньо сторони договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) керуються тим, що вартість однієї години роботи виконавця складає від 1 400,00 грн до 1 700,00 грн (в залежності від різного роду умов та чинників, де орієнтовна загальна кількість годин визначається на рівні в цілому на більше 8-12 годин), участь у судовому засіданні (за необхідності), складає 2 000,00 грн, розмір гонорару не перевищуватиме 7-12% від ціни позову.

Витрати, які поніс позивач в розмірі 33785,06 грн. згідно договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 03.07.2024 року адвокатом Грищенком О.М. є витратами на професійну правничу допомогу відповідно до ст. ст. 133, 137 ЦПК України. Грищенко Олександр Миколайович є адвокатом на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та має відповідне посвідчення адвоката.

Адвокат Грищенко О.М. із врахуванням акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 08.09.2025 року надав замовнику правову допомогу. Загальна вартість вказаних послуг склала 33785,06 грн.

Представник позивача ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» Мілованова О. М. в заяві просила суд розгляд заяви без її відсутності. Заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі. Із заявами чи клопотаннями до суду не зверталася.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи та поданої заяви, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року № 14, надано розяснення, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах.

Відповідно до вимог частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно частини 1 статті 27 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 1 статті 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події з якою повязано його початок.

На строк, встановлений ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо подання доказів понесених судових витрат, поширюються положення ч. 1 ст. 127 ЦПК України щодо можливості його поновлення. На це звернув увагу Касаційний цивільний суд у справі № 752/1962/22.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ЦПК України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Із матеріалів справи убачається, що рішення суду від 28.08.2025 року в судовій справі № 712/8337/24 до «Електронного кабінету» в підпистемі «Електронний суд» ЄСІТС позивача ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» надійшло 03.09.2025. Заява представника позивача (заявника) Мілованої О. М. про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу надійшла в суду 08.09.2025.

Ураховуючи викладене, приймаючи доводи заявника, викладені у заяві щодо поновлення строку на подання даної заяви, суд приходить до висновку, що вказані причини його пропуску є поважними, а тому заявнику слід поновити строк на подання даної заяви.

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Тлумачення положень статті 270 ЦПК України дає змогу дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення - засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги (Постанова Верховного Суду від 1 листопада 2023 року у справі № 202/3681/16 (провадження № 61-10719св23).

Оскільки, в рішенні суду від 28 серпня 2025 року, яким задоволено позовні вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту, питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось, слід ухвалити додаткове рішення.

За змістом частини 1 пункту 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в звязку із розглядом справи.

Позивачем ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС», на думку суду, було дотримано вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України та подано як відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів, так і докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, суду надано: договір № 01-07-2024/8 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 01.07.2024; акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 08.09.2025 до договору № 01-07-2024/8 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 01.07.2024, на загальну вартість 33785,06 грн.

За таких обставин, враховуючи, що позивач ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" документально підтвердили витрати на професійну правничу допомогу, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18, № 922/2685/19, визначено, що суд не зобовязаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у судовій справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19, провадження № 14-202цс21).

Суд зауважує, що дана справа не належить до складних справ за критеріями предмету та підстав позову, кількості учасників та предмету доказування, справа розглядалася в спрощеному провадженні. Враховуючи результат розгляду справи, обсяг робіт виконаних адвокатом (наданих послуг), значимість спору для сторін, а також критерій розумності розміру таких витрат, суд вважає, що заявлений до відшкодування за рахунок відповідача розмір витрат на правову допомогу в сумі 33 785,06 грн. є завищеним та явно неспівмірним із складністю даної справи. Так, суд вважає за необхідне зазначити, що судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідачів про розгляд справи, в ході якого направлено запит до органу РАГСу, за результатами розгляду якого встановлено, що відповідач ОСОБА_2 помер ще до пред"явлення позову ( а.с. 111), у зв"язку з чим, провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_2 було закрито. Після закриття провадження у справі представником позивача будь-які заяви, клопотання, не готоувались та не подавались. Справа розглядалась на підставі наявних доказів. Тому, виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Керуючись ст 51, 133, 137, 141, 247, 258, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» процесуальний строк на звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія НІКО-ТАЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» Мілованової О.М. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія НІКО-ТАЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, буд.40, оф. 315; ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий :