РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кусік І.В.

за участю:

секретаря судового засідання Редько В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності на будинок,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Улибіна-Вельгус М.В. звернулась до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності на будинок.

Свої позовні вимоги, уточнені під час розгляду справи у суді, обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка доводилася співмешканкою батька позивачки, а для відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відповідно була матір`ю.

При житті ОСОБА_4 залишила заповіт, відповідно до якого належну їй частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , та всю належну їй частку земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0145 заповіла своїй доньці ОСОБА_1 , а своїй доньці ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 та належну земельну ділянку з кадастровим номером: :01:002:0075, а своєму сину ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером: :00:001:0937.

При зверненні до приватного нотаріуса Володимирського нотаріального округу Волинської області Ушакової Ю.А. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, остання повідомила, що таке свідоцтво не можливо видати без рішення суду про визначення часток в праві спільної сумісної власності на будинок, оскільки згідно договору дарування будинку АЕР № 226227 від 20.03.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Билень Надією Петрівною, зареєстрованого в реєстрі за № 2-484, будинок прийняли у дар в рівних частинах ОСОБА_5 , батько позивача, та ОСОБА_4 , його співмешканка, які є померлими особами.

Оскільки позивач бажає ввійти у спадкові права, а частки співвласників будинку не були визначені, тому й виникла необхідність звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи викладене, просить суд визначити, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними будівлями за номером АДРЕСА_1 , становлять: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , частка, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 1/2 частка. Також просить припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними будівлями за номером АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Володимирського міського суду Кусік І.В. 03 червня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання у справі, витребувано докази.

Представник позивачки ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явились, подали суду письмові заяви, згідно яких заявлені позовні вимоги визнали у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечували, просили суд слухати справу у їх відсутності.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 81 ЦПК України).

Як вбачається з Договору дарування будинку АЕР № 226227 від 20 березня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Билень Надією Петрівною, зареєстрованого в реєстрі за № 2-484, який додано до заяви, житловий будинок з надвірними будівлями на АДРЕСА_1 прийняли у дар в рівних частинах ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Таким чином, вказаний будинок з надвірними будівлями на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Як вбачається із заповіту від 27 січня 2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Володимирського районного нотаріального округу у Волинській області Асадуллаєвим О.Е., ОСОБА_4 заповіла усю належну їй частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , та всю належну їй частку земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0145 заповіла своїй доньці ОСОБА_1 (позивачці по справі), а своїй доньці ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 та належну земельну ділянку з кадастровим номером: :01:002:0075, а своєму сину ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером: :00:001:0937.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

На підставі ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Норми ч.1, 2 ст.370 ЦК України визначають, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

У інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Матеріалами спадквої справи № 43/2025 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 стверджується, що позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Володимирського нотаріального округу Волинської області Ушакової Ю.А. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 і відповідно має право на спадкування майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 .

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення, і за покійними ОСОБА_5 та ОСОБА_4 слід визначити по 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями за номером АДРЕСА_1 , що є у їх спільній сумісній власності.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 200, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 319, 364, 365 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП суду невідомий, АДРЕСА_3 ) про визначення часток у праві спільної сумісної власності на будинок задовольнити.

Визначити, що розмір часток у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними будівлями за номером АДРЕСА_1 , становлять:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , частка, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 1/2 частка.

Припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними будівлями за номером АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ірина КУСІК