Провадження № 2/591/2057/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Кирионенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 та свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 вересня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - Банк, Кредитодавець) та відповідачкою укладено угоду № С-503-0 (надалі Договір кредиту), відповідно до умов якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня (надалі - Рахунок), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у том числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту платіжну картку Master Card (далі - Кредитна карта).

Як йдеться в п. 3 Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку (надалі - Кредитна лінія та/або Кредит) на наступних умовах:

Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн. (п.п, 3.1 Договору).

Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 15000,00 грн (п.п.3,2 Договору кредиту 1).

Згідно п.п. 3.3 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 48% річних.

Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 15000,00 грн строком до 03 вересня 2024 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua). Як йдеться по тексту Угоди Клієнт ознайомлений з умовами Угоди, ДКБО, Тарифами Банку та іншими умовами обслуговування, які оприлюднені на інтернет-сторінці Банку www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний.

Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 , що зазначено та надавши кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн в межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.2 Договору 1.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує.

У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договорами кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором кредиту станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення) становить 39912,92 грн, яка складається з:

-заборгованості за основним боргом -15200,00 грн.;

-заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками-24712,92 грн.;

-заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн.

19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023 (далі - Договір факторингу 1).

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу.

Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь AT «Ідея Банк».

22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги до відповідачки за Кредитним договором № Z06.21778.005679850 від 09 вересня 2019 року.

П. 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, яка становить 11776112,00 грн.

На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11776112,00 грн., та відповідно були здійснено передачі реєстру боржників.

За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22 грудня 2023 року відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за кредитними Договорами та угодами № С-503-0 від 03 вересня 2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Посилаючись на вказані обставини, просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за Договором № С-503-0 від 03 вересня 2019 року у розмірі 39912,92 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. та на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, з призначенням судового засідання на 10 лютого 2025 року, об 11 год. 00 хв.

14 листопада 2024 року від представника відповідачки - адвоката Пулинця Б.А. надійшов відзив на позов, в якому заперечує проти позову, посилаючись на такі обставини.

Як зазначено в позовній заяві у зв`язку з неповерненням заборгованості за Договорами кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором № С-503-0 віл 03 вересня 2019 року станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення) становить 39912,92 грн. яка складається з:

-заборгованості за основним боргом 15200,00 грн.:

-заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 24712,92 грн.;

-заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями 0,00 грн.

З виписки Банку від 19 грудня 2023 року вбачається, що будь-які погашення по кредиту здійснювались, ще у 2020 році.

Долучена до матеріалів справи позивачем досудова вимога не відповідає позовній заяві, адже згідно неї між ОСОБА_2 та АТ «Ідея Банк» укладено угоду, однак досудова вимога пред`явлена ТОВ «ФК «Профіт Капітал».

При цьому до досудової вимоги не долучено доказів переходу права вимоги від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», шо не дає можливості об`єктивному спостерігачу впевнитись у наявності права вимоги у ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за вказаною угодою.

Позивачем на підтвердження заявлених вимог представлено розрахунок заборгованості та виписку по рахунку, за якою вбачається списання сум відсотків, комісій та інших платежів банком. В той же час матеріалами справи не підтверджено права банку на договірне списання зазначених сум.

Стягувач несе відповідальність за обґрунтованість примусового списання (стягнення) (ст.90 Закону України «Про платіжні послуги»).

Представлений розрахунок заборгованості не містить інформації щодо порядку здійснених обрахунків, а також не надано доказів на підтвердження видачі кредиту.

Виписка по банківському рахунку відповідача підтверджує самостійне списання позивачем відсотків, комісій за користування кредитом, тоді як відсутні письмові докази на підтвердження повноважень банку на вказані дії; письмове доручення відповідача на списання відсотків, комісій, штрафів відсутнє.

Таким чином, у даній справі відсутні підстави вважати, шо сторони обумовили у письмовому вигляді усі істотні умови договору, такі як проценти за кредитом, розмір неустойки (пені, штрафів), строк надання кредиту та детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача.

Водночас, ВС зазначив, що порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами.

Опис вкладення до цінного листа наданий Позивачем на підтвердження відправлення на адресу Відповідача вимоги не є допустимим доказом, адже умовою визнання допустимості цього доказу може вважатися надання разом з ним фіскального чеку (квитанції, тощо) з номером поштового відправлення цінного листа, за яким можливо було б відстежити пересилання такого поштового відправлення та факт його вручення або причини невручення, окрім цього він не містить відтиску печатки Укрпошти.

З доданих документів про поштове відправлення неможливо встановити приналежність фіскального чеку списку згрупованих поштових відправлень, адже номер на самому списку, та номер в чеку відрізняються.

Таким чином, можна констатувати, що Позивач не дотримався встановленого законом порядку обов`язкового досудового врегулювання спору за споживчим кредитом, а тому у боржника не виникло обов`язку з дострокового погашення заборгованості, та відповідно підстави для примусового стягнення шляхом звернення до суду відсутні.

Ураховуючи все вищенаведене, просить суд застосувати до позовної заяви строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 68-70).

19 листопада 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій заперечує проти відзиву на позовну заяву (а.с.75-80).

10 лютого 2025 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді Сидоренко А.П. у щорічній відпустці, справа не слухалась та відкладена до 27 травня 2025 року, о 16 год. 00 хв.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 травня 2025 року витребувано у ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» довідку-розрахунок з детальним зазначенням складових заборгованості та періоду її нарахування за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки та страхування № С-503-0 від 03 вересня 2019 року, укладеної між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 ; належної якості копію Угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки та страхування № С-503-0 від 03 вересня 2019 року, укладеної між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1

27 травня 2025 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 11 вересня 2025 року о 16 год. 00 хв. у зв`язку з витребуванням доказів.

10 червня 2025 року від представника позивача надійшла заява щодо виконання вимог ухвали суду, в якій зазначає про те, що згідно отриманої документації, розрахунок заборгованості зроблений на основі Виписки по Кредитному договору № C-503-0 від 03 вересня 2019 року.

Розрахунок заборгованості зроблений за основним боргом, за нарахованими та несплаченими відсотками, нарахованими та несплаченими комісіями був здійснений саме АТ «Ідея Банк» станом на 19 грудня 2023 року, а право вимоги за Кредитним договором №C-503-0 від 03 вересня 2019 року,перейшло ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за вже сформованим розрахунком заборгованості.

Зважаючи на ті обставини, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не здійснювало видачу кредитних коштів, так і не здійснювало нарахування заборгованості за кредитним договором, як відповідно до вище зазначеного Договору факторингу до останнього перейшло тільки право вимоги за уже сформованим боргом по кредитному договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не мав можливості сформувати розрахунок заборгованості за Угодою № C-5-980 від 03 вересня 2019 року про видачу кредитних коштів.

Зважаючи на викладене, просить суд задовольнити вимоги у повному обсязі та у випадку неявки представника позивача розглядати справу за відсутності представника позивача (а.с. 156-162).

В зазначене судове засідання представник позивача та відповідачка не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. В письмових заявах представники позивача та відповідачки просять розглядати справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що 03 вересня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки та страхування № С-503-0.

Відповідно до умов Договору кредиту Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня (надалі - Рахунок), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у том числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту платіжну картку MasterCard (далі - Кредитна карта).

Як йдеться в п. 3 Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку (надалі - Кредитна лінія та/або Кредит) на наступних умовах:

Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн (п.п, 3.1 Договору).

Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 15000,00 грн (п.п.3,2 Договору кредиту 1).

Згідно п.п. 3.3 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 48% річних (а.с.5, 6-7).

Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 15000,00 грн строком до 03 вересня 2024 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua).

Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 та надавши кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн в межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.2 Договору 1.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує.

У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договорами кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором № С-503-0Ш75-19-980 від 03 вересня 2019 року станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення) становить 39912,92 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом -15200,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 24712,92 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком, складеним представником АТ «Ідея Банк» (а.с. 14).

19 грудня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023.

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу (а.с.21-27).

Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь AT «Ідея Банк».

22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до за Кредитним договором № Z06.21778.005679850 від 09 вересня 2019 року.

П. 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги яка становить 11776112,00 грн. (а.с.33-37).

На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11776112,00 грн. (а.с.31), та відповідно було здійснено передачу реєстру боржників (а.с.38-40).

За твердженням позивача у зв`язку з неповерненням коштів заборгованість відповідачки за Договором № С-503-0Ш75-19-980 від 03 вересня 2019 року станом на 19 грудня 2023 року (дата відступлення) становить 39912,92 грн, яка складається з:

-заборгованості за основним боргом -15200,00 грн.;

-заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками-24712,92 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком, складеним представником АТ «Ідея Банк» (а.с. 14).

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За нормами ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина першастатті 509 ЦК України).

Згідно з ст. 627, 629 ЦК України відповідно достатті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 1046, ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина першастатті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першоїстатті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третястатті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третястатті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів.

Відповідно до частини 2 статті 627иЦК України у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина 3 статті 1054 ЦК України, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року).

Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до правової позиції, викладеної у пунктах 20 - 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц, частина 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Положення частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, втратили чинність, проте аналогічним чином обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту передбачено частиною 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно наданих суду доказів встановлено, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, а відтак на спірні правовідносини розповсюджується Закон України «Про споживче кредитування».

Враховуючи, що кредитні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з укладенням договору, то спірні правовідносини, що стосуються дострокового повернення кредиту, врегульовані положеннями частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою визначено,що уразі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць,а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Тобто, якщо кредитор за вищевказаними наслідками бажає дострокового повернення всього кредиту, то повинен направити вимогу клієнту та повідомити його, що у випадку не погашення прострочки протягом 30днів (60днів за іпотекою) настане момент сплати всієї суми виданих коштів. Протягом вказаного строку позичальник може погасити вказану суму, що призведе до втрати чинності вимоги кредитора та, як наслідок, до повернення у графік платежів.

За відсутності факту належного направлення кредитором вимоги позичальнику про усунення порушень кредитного договору, суд може стягнути лише прострочену суму боргу, а платежі, за якими строк сплати ще не настав, ні.

Умовами договору не перебачено встановлення обов`язку повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення споживчого кредиту з оформленням відповідного документа.

З наданих представником позивача доказів встановлено, що 02 серпня 2024 року позивач направив на адресу відповідача досудову письмову вимогу від 29 липня 2024 року вих. № 7909699/2024 щодо виконання договірних зобов`язань, в якій вимагав достроково повернути прострочену суму заборгованості, прострочену заборгованість за відсотками, прострочену заборгованість за комісією та інші належні до сплати платежі за кредитним договором, у 30-тиденний термін з моменту отримання цієї вимоги, у розмірі 39912,92 грн. у порядку передбаченому Кредитним договором (а.с. 15).

На підтвердження направлення цього повідомленні позивачем надано список згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих (а.с. 16-19), копію фіскального чеку від 02 серпня 2024 року (а.с. 19 зворот) та опис вкладення у цінний лист (а.с. 20)

Тобто наявні докази намагання виконання позивачем вимог частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», якою врегульовано порядок дострокового погашення кредиту.

Враховуючи, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за споживчим кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», у відповідача виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором.

За таких обставин повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що вони одержали або мали одержати повідомлення, але не одержали його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 липня 2022 року у справі № 752/11645/19.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження одержання відповідачкою досудової вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості від 29 липня 2024 року, як і доказів на підтвердження не одержання відповідачкою цієї вимоги з власної вини. Як наслідок позивачем не доведено дотримання порядку дострокового повернення кредиту за вимогою банку, а тому термін повернення кредиту в повному обсязі не настав.

Разом з тим, враховуючи те, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, а позичальник, отримавши кредитні кошти, не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання щодо їх повернення (неналежним чином сплачував періодичні платежі), що не заперечується ним, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення простроченої заборгованості за тілом кредиту та процентах, строк погашення яких настав.

На підтвердження наявності у відповідачки заборгованості за Договором кредиту та страхування від 03 вересня 2019 року позивачем надано лише відомості щодо загального розміру кредиту, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту, процентів по кожному платіжному періоду та комісії, що позбавляє суд можливості переконатися у відповідності наведеного розрахунку умовам укладеного кредитного договору.

За таких обставин наявні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 15200 грн. 00 коп.

Відповідачка заперечує позовні вимоги також з підстав того, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності для звернення з позовом.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2002 р., який неодноразово продовжувався та діє дотепер.

Розділ «Прикінцеві і перехідні положення» ЦК України Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» був доповнений пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Як вбачається з наданої виписки по рахунку (а.с. 8-13) відповідачкою припинено сплату заборгованості за кредитним договором у 2020 році, а тому враховуючи запровадження карантину та воєнного стану, наслідки спливу строку позовної давності не застосовуються.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» задовольнити частково: стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором кредиту у розмірі 15200 грн. 00 коп., яка складається з тіла кредиту. В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у виді судового збору в розмірі 1150 грн. 64 коп. (3028 грн. 00 коп. х 38%) та витрат на правничу допомогу в розмірі 2660 грн. 00 коп. (7000 грн. 00 коп. х 38%).

На підставі викладеного, 12, 13, 76-81, 89, 263-265ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість в розмірі 15200 грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 1150 грн. 64 коп. та витрати по сплаті правничої допомоги в розмірі 2660 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Капітал», місцезнаходження: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.П.Сидоренко