Справа № 135/1146/25
Провадження №2/135/526/25
РІШЕННЯ

іменем України

18.09.2025 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Нікандрова С.О., за участю секретаря судового засідання Котик В.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Анісімова Алла Миколаївна, до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

04.08.2025 до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Анісімова Алла Миколаївна, до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, у якому позивачка просить: 1) в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :10:001:0028, площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) в порядку поділу спільного майна подружжя залишити у власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; 4) залишити у власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :10:001:0028, площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; 5) стягнути з відповідача ОСОБА_2 , на її користь судові витрати у вигляді судового збору, витрат на оплату послуг з оцінки будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки, а також витрат на професійну правничу допомогу.

Позов обґрунтований тим, що 11.05.1997 між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який був розірваний рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.03.2023 (справа №135/96/23). Під час шлюбу ними був побудований житловий будинок АДРЕСА_1 . Право власності на цей будинок було зареєстроване на праві приватної власності за її чоловіком ОСОБА_2 . Також, під час їхнього шлюбу її чоловік взяв участь у приватизації земельної ділянки площею 0,2500 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:001:0028, та отримав Державний акт на право власності на цю земельну ділянку ЯД № 374164, виданий Ладижинською міською радою Вінницької області 14.05.2008. Даний житловий будинок та земельна ділянка є об`єктами спільної сумісної власності подружжя її та відповідача, оскільки набутий під час шлюбу. Відповідач вважає вищевказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами своєю особистою власністю, тому заперечує його поділ, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.08.2025 відкрито провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Анісімова А.М. у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки. У заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, також стягнути судові витрати зі сплати судового збору, витрати за оцінку майна та витрати на правничу допомогу згідно акту виконаних робіт від 31.07.2025.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Бодачевський Р.В. у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача. У заяві зазначив, що сторона відповідача позовні вимоги визнає повністю. Просив зменшити розмір витрат сторони позивача на професійну правничу допомогу та стягнути 50 % сплаченого судового збору. В іншій частині витрат, що не підтверджуються документально та у спосіб передбачений законом відмовити позивачу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, викладені ними у заявах, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.05.1997 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який розірваний рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області у справі №135/135/96/23 від 13.03.2023 (а.с.8).

Відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 18.10.2002 виконкомом Ладижинської міської ради (а.с.12), на підставі рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області №499 від 08.10.2002 (а.с.20).

Згідно довідки КП "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" №115л від 04.08.2024, право власності ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване в Тульчинському МБТІ 18.10.2002 та записаний в реєстраційну книгу №2, за зареєстрованим №259 (а.с.14).

Відповідно до звіту про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 89,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , наданого СОД ФОП ОСОБА_3 16.05.2025, без врахування ПДВ становить 209 234,00 грн (а.с.21-26).

Крім того, відповідачу ОСОБА_2 направі приватної власності належить земельна ділянка площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД № 374164, виданого Ладижинською міською радою Вінницької області 14.05.2008 (а.с.15).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав №387773854 від 22.07.2024 ОСОБА_2 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 374164 від 14.05.2008 є власником земельної ділянки кадастровий номер :10:001:0028, площею 0,25 га (а.с.16).

Відповідно до звіту про експертну оцінку земельної ділянки кадастровий номер :10:001:0028, площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місцерозташування: АДРЕСА_1 , наданого СОД ФОП ОСОБА_3 16.05.2025, без врахування ПДВ становить 99 475,00 грн (а.с.27-35).

Законодавством України презюмується, що за загальним правилом будь-яке майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Так, згідно з частиною 3 статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60, частиною 1 статті 61 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

У матеріалах справи відсутні будь-яких докази, які б вказували, що будинок та земельна ділянка, яка стосується предмета спору, не є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , при цьому останні проти того, що будинок та земельна ділянка є їхньою спільною сумісною власністю не заперечували. Більш того, відповідач ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Бодачевського Р.В. надав суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що цей будинок та земельна ділянка є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Частиною 1 статті 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві власності на будинок та земельну ділянку, які стосуються предмета спору, є різними, а відтак суд виходить з того, що ці частки є рівними.

Підстав для відступлення від засад рівності часток сторін або збільшення частки ОСОБА_1 у праві власності на будинок та земельну ділянку, які стосуються предмета спору, судом не встановлено.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню.

Також, згідно з положеннями ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

У відповідності до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України) та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4).

На підтвердження понесених позивачкою ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу надано: Договір про надання професійної правничої допомоги №22/07-1 від 22.07.2025 укладеним між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Анісімовою А.М., акт виконаних робіт №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №22/07-1 від 31.07.2025 на суму 11500 грн; квитанцію до прибуткового касового ордеру №31/07-01 від 31.07.2025 на оплату надання правничої допомоги згідно договору від Мельник С.В. на суму 4 000,00 грн (а.с.39).

Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачкою ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Бодачевського Р.В. у заяві про розгляду справи без його участі скористався своїм правом на подачу відповідної заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи характер і обсяг виконаних представником позивача робіт/наданих послуг, складність даної справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, незначну кількість досліджуваних доказів, визнання відповідачем цивільного позову до початку розгляду по суті, проведення судового засідання без участі сторін на підставі поданих ними заяв), заяву відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу позивачки, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені витрати на правничу допомогу частково в сумі 4000 грн, що на думку суду, відповідає критеріям розумності, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору.

Крім того, позивачкою понесені витрати на оплату послуг з оцінки спірного житлового будинку та земельної ділянки в розмірі 4 000,00 грн, що підтверджується договором № б/н від 16.05.2025 укладеного між позивачкою ОСОБА_1 . СОД ФОП ОСОБА_3 та Актом прийняття передачі робіт від 23.05.2025 за договором від 16.05.2025, а тому дані витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки (а.с.35, 36).

За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно положень ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Бодачевського Р.В. до початку розгляду справи по суті, була подана письмова заява про визнання ним позову ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Позивачем по справі ОСОБА_1 був сплачений судовий збір згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 22.07.2025 у розмірі 3 087,09 грн (а.с.1).

У зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачці ОСОБА_1 , яка сплатила судовий збір у даній справі, з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 1 543,54 грн (3 087,09 грн х 50%), а решта 50 відсотків суми сплаченого судового збору в сумі 1 543,55 грн відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Анісімова Алла Миколаївна, до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу спільної сумісної власноті подружжя визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 , а право власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 , залишити у власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ).

В порядку поділу спільної сумісної власноті подружжя визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частини земельної ділянки з кадастровим номером :10:001:0028, площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , а право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :10:001:0028, площею 0,2500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , залишити у власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при подачі позову згідно з квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 22.07.2025 у розмірі 1 543 (одна тисяча п`ятсот сорок три) грн 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 )судовий збір в сумі 1 543,55 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн, та витрати на оплату послуг з оцінки житлового будинку та земельної ділянки в розмірі 4 000,00 грн, а разом 9 543 (дев`ять тисяч п`ятсот сорок три) грн 55 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова