УХВАЛА

22 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 462/1802/25

провадження № 61-11515 ск 25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_5, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Залізничний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про оголошення особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

1. У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просила оголосити померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Львова, який загинув під час здійснення заходів із захисту Батьківщини, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

2. Залізничний районний суд міста Львова рішенням від 26 травня 2025 року вказану заяву задовольнив. Оголосив померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця міста Львова, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , який загинув за особливих обставин під час здійснення заходів із захисту Батьківщини, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України. Датою смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця міста Львова, вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місцем смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця міста Львова, вважати населений пункт Попасна Луганської області Україна.

3. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23 червня 2025 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) залишено без руху та надано строк на усунення зазначених у ній недоліків, зокрема, сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Львівський апеляційний суд ухвалою від 28 серпня 2025 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 визнав неподаною та повернув заявнику, у зв`язку із невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк.

5. У вересні 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_4 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

6. Обґрунтовуючи касаційну скаргу заявник вказує на те, що апеляційний суд позбавив заявника права на апеляційний перегляд справи. Львівський апеляційний суд безпідставно не врахував, можливу затримку у фінансуванні ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час дії воєнного стану, оскільки він перебуває на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони України.

7. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржуване судове рішення Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

8. Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який, зокрема, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства, визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

9. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, обов`язковість судового рішення, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 1, 2, 7, 8, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

10. За приписами статті 43 ЦПК України учасники справи мають як право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках так і обов`язок виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

11. Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.

12. Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

13. Згідно із частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тобто скарга залишається без руху, про що повідомляється заявник і йому надається строк для усунення недоліків.

14. Виходячи зі змісту статей 185, 357 ЦПК України, у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

15. Встановивши, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши положення статей 185, 357 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги заявникові, не порушивши при цьому право ІНФОРМАЦІЯ_4 на доступ до суду.

16. Згідно із частиною шостою статті 185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

17. Покликання заявника на те, що апеляційним судом не враховано можливу затримку у фінансуванні під час дії воєнного стану не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

18. Так, відповідно до частини першої статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

19. Водночас, із касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, що заявник не усунув недоліки апеляційної скарги та не звертався до суду апеляційної інстанції із клопотанням про відстрочення сплати судового збору.

20. Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала Львівського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

21. Оскільки, аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

22. При цьому, Верховний Суд враховує, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відсутні (далі - Конвенції).

23. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

24. ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06).

25. Крім цього частиною четвертою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

26. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

27. Отже, враховуючи, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, правильне застосування норм права судом апеляційної інстанцій є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Залізничний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про оголошення особи померлою, за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року.

2. Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

А. А. Калараш

Є. В. Петров