Справа № 446/478/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.,

справа №446/478/24

учасники справи:

позивач ТОВ "Фінансова Компанія

"Європейська агенція з повернення боргів";

відповідач ОСОБА_1 ;

представник відповідача Лущанець Микола Васильович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка-Бузька за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10.02.2025 у провадження судді Котормуса Т.І. надійшла цивільна справа за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Москаленко М.С., в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №Z62.00206.003752138 від 13.03.2018 у сумі 84407,25 грн., кредитним договором №С-206-0 від 13.03.2018 у сумі 12310,46 грн. та судові витрати у справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 13.03.2018 між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №Z62.00206.003752138.

Зазначає, що 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів укладено договір факторингу № 07072023 згідно якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, до дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.

Відповідно до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 84407,25 грн., з яких: 32546,96 грн заборгованість за основним боргом; 12763,06 грн. заборгованість по відсоткам; 39097,23 грн. - загальна заборгованість по комісії.

13.03.2018 між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №С-206-0.

07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів укладено договір факторингу № 07072023 згідно якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, до дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.

Відповідно до Реєстру боржників №2 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 12310,46 грн., з яких: 5570,13 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 6740,33 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Зазначає, що всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, непогашена заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» становить 96717,71 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір у сумі 3028 грн.

Ухвалою суду від 11.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання.

12.03.2025 відповідач надіслав відзив в якому наявну у нього заборгованість визнав частково, просив суд відмовити у стягненні з нього комісії, оскільки вважає таку незаконною.

В судове засідання представник позивача не прибула, однак в поданій заяві просила суд розглядати справу без її участі, на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не прибули, однак подали відзив в якому позовні вимоги визнали частково, у стягненні комісій за кредитним договором №Z62.00206.003752138 від 13.03.2018 у сумі 39097,23 просили відмовити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2018 між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №Z62.00206.003752138. (а.с.6-7)

Згідно паспорту споживчого кредиту, відповідачу було надано в користування кредитні кошти у сумі 50100 грн. на 60 місяців, процентна ставка 15%, реальна річна процентна ставка, відсотків річних 101,25541688% (а.с.8).

Встановлено, що 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів укладено договір факторингу № 07072023 згідно якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, до дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. (а.с.26-29)

Відповідно до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 84407,25 грн., з яких: 32546,96 грн заборгованість за основним боргом; 12763,06 грн. заборгованість по відсоткам; 39097,23 грн. - загальна заборгованість по комісії. (а.с.30)

Як видно з матеріалів справи, 13.03.2018 між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №С-206-0.

Згідно паспорту споживчого кредиту відповідачу надано кошти у сумі 1000 грн на 12 місяців, реальна річна процентна ставка 76,70% (а.с.21-22)

07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів укладено договір факторингу № 07072023 згідно якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, до дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.

Відповідно до Реєстру боржників №2 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 12310,46 грн., з яких: 5570,13 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 6740,33 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання, які передбачені договорами кредиту то у нього наявна заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у сумі 96717,71 грн.

Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І Книги п`ятої та Глави 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ ЦК України.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 612 ЦК України визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За правилами ч.1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Досліджені судом докази підтверджують, що АТ «Ідея Банк» за своїм правовим статусом відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договір відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.

Таким чином наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами №Z62.00206.003752138 від 13.03.2018 у сумі 84407,25 грн., кредитним договором №С-206-0 від 13.03.2018 укладеними між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Оскільки відповідач згідно договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №Z62.00206.003752138 від 13.03.2018 у сумі 84407,25 грн з яких: 3254,96 грн заборгованість за основним боргом; 12763,06 грн. заборгованість по відсоткам; 39097,23 грн. - загальна заборгованість по комісії, яка ним добровільно повністю не сплачується, відповідач визнав таку частково, враховуючи, що одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», однак лише у сумі 45310,02 грн, з яких: 32546,96 грн заборгованість за основним боргом; 12763,06 грн. заборгованість по відсоткам.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії у сумі 39097,23 по кредитному договорі №Z62.00206.003752138 від 13.03.2018, то така не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по комісії у сумі 39097,23 грн. по кредитному договорі №Z62.00206.003752138 від 13.03.2018.

Водночас, суд вважає доведеним позивачем укладення між ОСОБА_1 кредитного договору №С-206-0 від 13.03.2018, надання відповідачу коштів згідно договору та неналежним виконанням ОСОБА_1 умов договору, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 12310,46 грн., з яких: 5570,13 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 6740,33 грн. - сума заборгованості за відсотками і така підлягає до задоволення повністю, оскільки доводиться матеріалами справи та не оспорюється відповідачем.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, виходячи з принципу пропорційності, розрахунок судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача становить 1803,78 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265,282-283,353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРОУ: 35625014, реквізити ІВАN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості у розмірі 57620,48 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРОУ: 35625014, реквізити ІВАN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк») суму судового збору у розмірі 1803,78 грн.

У задоволенні іншої частини - відмовити.

Повний текст рішення складено 23.09.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відомості про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (; юридична адреса: вул. Симона Петлюри, м. Київ, 01032)

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

Суддя Т.І. Котормус