Справа № 645/6372/25
Провадження № 2/645/3187/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 вересня 2025 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду м. Харкова Спесивцев О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника- адвоката Полях Олени Олексіївни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований Управлінням ЗАЦС Адміністрації м. Воткінська Удмуртської Республіки, запис акту про укладення шлюбу № 33 (свідоцтво про укладення шлюбу ОСОБА_4 : НОМЕР_1 від 06.02.2015). Після розірвання шлюбу прізвище залишити - « ОСОБА_5 ». Стягнути з відповідача понесені нею витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211, 20 грн.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порядок звернення до суду з позовною заявою урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, які передбачені, зокрема, в статтях 175, 177 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практикою Європейського суду з прав людини визначене поняття „суд, встановлений законом, що містить в собі не просто законодавство, пов`язане із організацією і повноваженнями судових органів (Lavents проти Латвії, § 114; Richert проти Польщі, § 41; Jorgic проти Німеччини, § 64), але й будь-які інші внутрішньо-правові норми, недотримання яких робить неправомірною участь одного чи кількох суддів у розгляді справи (Pandjikidze і інші проти Грузії, § 104; Gorguiladze проти Грузії, § 68). Вислів „встановлений законом стосується не лише правових підстав самого існування „суду, але й дотримання цим судом особливих правил, якими він має керуватись (там само), а також складу суду у кожній справі (Posokhov проти Росії, § 39; Fatullayev проти Азербайджану, § 144; Kontalexis проти Греції, § 42).

Тобто, суд, встановлений законом означає наступне: дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності; дотримання правил автоматичного розподілу справ; наявність повноважень у судді; належний склад суду; наявність достатніх повноважень для розгляду певної категорії справ.

Крім цього, принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів позову, судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2 є громадянином російської федерації.

Частиною 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», з-поміж іншого передбачено, що суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону на території України, або якщо відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача, а також, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території. До такої події можна віднести укладання шлюбу між громадянином України і іноземцем на території України і видання відповідного свідоцтва про шлюб.

Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами.

З доданої до позову копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що його було зареєстровано на території російської федерації, тобто подія відбулася за межами держави Україна, водночас позивачкою зазначено останньою відомою адресою місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 .

Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень ч. 6 та 8 ст. 187 ЦПК України, з метоювизначення підсудності, було вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання/перебування такої фізичної особи відповідача.

Згідно інформації з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 18.09.2025 на запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по облікам реєстру територіальної громади м. Харкова зареєстрованим не значиться.

Так, згідно сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді №1788336 від 18.09.2025 року, особу - відповідача ОСОБА_2 в Єдиному державному демографічному реєстрі не знайдено.

Належних та допустимих доказів на підтвердження зареєстрованого місця проживання/перебування на території України відповідача, який є громадянином російської федерації, до позовної заяви не додано. Про наявність в останнього посвідки на тимчасове проживання в Україні не вказано. Інших обставин його офіційного перебування на території України не зазначено. Не вказано про наявність спільного та/чи власного майна відповідача на території України. Будь-яких доказів спільного проживання сторін на території України, наявності (або відсутності) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам, позивачкою не надано.

Відтак, позивачці слід надати відповідні докази, з метою визначення підсудності цієї справи.

Крім того, порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 497 ЦПК України визначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно з ч. 1ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст. 110 СК України, розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Частинами 2, 3 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Відповідно до ч. 6 ст.175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб зареєстрований на території Російської Федерації Управлінням ЗАЦС Адміністрації м. Воткінська Удмуртської Республіки, запис акту про укладення шлюбу № 33 (свідоцтво про укладення шлюбу Серія: НОМЕР_1 від 06.02.2015).

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні.

Процедура легалізації в Україні свідоцтва про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, або рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої Наказом МЗС України від 04.06.2002 № 113.

Відповідно до наказу Мін`юсту № 52/5 від 18.10.2000 «Про затвердження Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (п. 7 глави 1 розділу ІІ Правил).

Згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, котрий в подальшому неодноразово продовжувався і діє по теперішній час.

Також 24.02.2022 Міністерство закордонних справ України опублікувало офіційну заяву щодо розриву дипломатичних відносин з Російською Федерацією, крім консульських питань.

01.12.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року».

Вихід із вищевказаної конвенції означає скасування можливості використання в Україні документів, зокрема Російської Федерації, без якого-небудь спеціального посвідчення, а саме без апостилю.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 06.02.2015, повинно пройти процедуру легалізації в Україні.

Таким чином, позивачу необхідно надати суду докази, що справа підсудна Немишлянському районного суду м. Харкова, долучити докази на підтвердження легалізації в Україні шлюбу, укладеного 06.02.2015 на території Російської Федерації між позивачем та відповідачем.

Згідно з частинами 1, 2 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями175і177цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 175, 185, 260 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника- адвоката Полях Олени Олексіївни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Установити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 5 (п`ять) днів з дня отримання копії ухвали, шляхом подання до суду доказів надсилання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення за адресою його місця проживання чи перебування.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у вказаний строк, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя О. В. Спесивцев