Провадження №2/447/1334/25
Справа №447/2893/25
У Х В А Л А

про передачу справи на розгляд іншого суду

22.09.2025 місто Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Львівської області Джус Р.В.,

розглянувши матеріали

позовної заяви: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2025, для розгляду даної справи визначено суддю Джуса Р.В.

Статтями 2,3,4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (п.24 рішення від 20.07.2006; заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до норм ЦПК України, законодавцем передбачено загальну підсудність справ за місцезнаходженням відповідача /ст.27 ЦПК/, альтернативну підсудність за вибором позивача /ст.28 ЦПК/ та виключну підсудність /ст. 30 ЦПК/.

Так, відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.2 ст.28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Отже позови про розірвання шлюбу, можуть пред`являтись до суду, як за зареєстрованим місцем відповідача, так із за зареєстрованим місцем позивача, за домовленістю подружжя, або якщо на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Звертаючись із даним позовом до Миколаївського районного суду Львівської області, позивач посилається на положення ч.2 ст.28 ЦПК України щодо альтернативної підсудності.

В підтвердження існування підстав для застосування правил альтернативної підсудності, позивачка додає до позовної заяви акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 09.09.2025 та корінець медичного висновку №17 про дитинуінваліда віком до 18 років.

Разом з тим, у позовній заяві позивачка зазначає, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Також позивачка стверджує, що проживає разом із дітьми у с.Розвадів Стрийського району Львівської області, без реєстрації.

Відповідно до положень ст.187 ЦПК України, законодавець визначив, що в разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч.8 ст.187 ЦПК України).

Згідно отриманої судом в порядку передбаченому ч.8 ст.187 ЦПК України відповіді №1790955 від 18.09.2025 із Єдиного державного демографічного реєстру, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно отриманої судом в порядку передбаченому ч.8 ст.187 ЦПК України відповіді №1790981 від 18.09.2025 із Єдиного державного демографічного реєстру, встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, зареєстрованим місцем проживання позивача та відповідача є с. Грімне, Львівського району, Львівської області.

Належних доказів реєстрації місця проживання чи перебування позивачки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , до позовної заяви не долучено.

При цьому суд звертає увагу на те, що долучений до позовної заяви акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання від 09.09.2025, не є документом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи.

Відповідно до положень Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», документом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей, є витяг з реєстру територіальної громади.

Згідно з ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому ст.31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що позивач та відповідач не мають зареєстрованого місця проживання чи перебування на території, на яку поширюється юрисдикція (підсудність) Миколаївського районного суду Львівської області, вважаю за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передати дану цивільну справу на розгляд до Городоцького районного суду Львівської області як до суду, територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу реєстрації місця проживання позивача та відповідача.

При цьому суд також враховує, що постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 за № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» у Львівській області утворено Львівський район (з адміністративним центром у місті Львів) у складі територій Бібрської міської, Великолюбінської селищної, Глинянської міської, Городоцької міської, Давидівської сільської, Добросинсько-Магерівської селищної, Жовківської міської, Жовтанецької сільської, Зимноводівської сільської, Кам`янка-Бузької міської, Комарнівської міської, Куликівської селищної, Львівської міської, Мурованської сільської, Новояричівської селищної, Оброшинської сільської, Перемишлянської міської, Підберізцівської сільської, Пустомитівської міської, Рава-Руської міської, Сокільницької сільської, Солонківської сільської, Щирецької селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 № 718-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області», село Грімне увійшло до Комарнівської територіальної громади (раніше Городоцький район).

Проте Законом України від 03.11.2020 «Про внесення зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів Розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону доповнено пунктом 31 такого змісту: «До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року». У свою чергу, Законом України від 16.11.2021 «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку із утворенням (ліквідацією) районів термін здійснення місцевими судами своїх повноважень у межах раніше визначеної (до утворення (ліквідації) районів відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-IX) територіальної юрисдикції продовжено на один рік, але не пізніше 1 січня 2023 року. Законом України від 01.12.2022 «Про внесення зміни до пункту 31 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів пункт 31 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в такій редакції: «До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж на один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX».

Листом Ради суддів України № 9рс-466/20 від 22.07.2020 роз`яснено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ у межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Таким чином, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ у межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Відповідно до ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись статями 27, 28, 30, 31, 32, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, передати за підсудністю до Городоцького районного суду Львівської області (майдан Гайдамаків, 30, Городок, Львівська область, 81500).

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а вразі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Роман ДЖУС