Номер провадження 2/754/1742/25
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2025 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Рябенка В.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Деснянського відділу державної реєстраії актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Київ), треті особи: нотаріус Київського міського нотаріального округу - Крісова Вікторія Вікторівна, ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо анулювання актового запису про шлюб, -

В С Т А Н О В И В:

1.Позиції учасників справи.

04 грудня 2024 року до суду звернувся позивач ОСОБА_2 з вимогами до Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), треті особи: нотаріус Київського міського нотаріального округу - Крісова Вікторія Вікторівна, ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо анулювання актового запису про шлюб.

Предмет позову є:

- визнання протиправними дій Деснянського відділу державної реєстраії актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови в анулюванні актового запису про шлюб, який був укладений 22 вересня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований Деснянським відділом державної реєстраії актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

- зобов`язання Деснянського відділу державної реєстраії актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) анулювати актовий запис про шлюб.

Підстави позову обґрунтовано тим, що 22 вересня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено шлюб. В той же час, з 10 березня 1995 року і на момент реєстрації вказаного шлюбу, ОСОБА_4 вже перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . 09 червня 2023 року ОСОБА_4 все своє майно заповів сину - ОСОБА_6 28 червня 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Крістовою В.В. відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , а 17 вересня 2024 року прийнято заяву сина померлого ОСОБА_6 про прийняття спадщини. ОСОБА_6 звернувся до Деснянського районного у м. Києві відділу ДРАЦС ГУЮ у м. Києві із заявою про анулювання актового запису про шлюб його батька з ОСОБА_3 , проте 24 вересня 2024 року у задоволені заяви відмовлено. В свою чергу наявність зареєстрованого на території України шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 створює підстави для звернення останньої з вимогою про поділ майна, набутого в недійсному шлюбі з ОСОБА_4 .

Відповідач - Деснянський відділ державної реєстраії актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не скористався правом надання відзиву. До суду представник не з`явився, про розгляд неодноразово повідомлялися належним чином у передбаченому законом порядку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Лежух Т.І. підтримала вимогим позову, посилаючись на викладене у позові та додаткових поясненнях. Просила визнати протиправними дії Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та зобов`язати вчинити дії щодо анулювання актового запису про шлюб.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Самофалова О.Ю. в судовому засіданні пояснила, що будь яких порушень з боку Деснянського районного у м. Києві відділу ДРАЦС ГУЮ у м. Києві вчинено не було, оскільки наявність одночасного перебування в іншому зареєстрованому шлюбі має бути підтверджено витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян України або копіями відповідних актових записів про шлюб. При зверненні позивача до Деснянського районного у м. Києві відділу ДРАЦС ГУЮ у м. Києві не надано вказаних документів. При цьому, за підтвердження іншого шлюбу, оганами РАЦС у відповідності до чинного законодавства складається висновок про анулювання актового запису про шлюб або, відповідно, за відсутності документів, які підтверджують зазначений факт, складається висновок про відмову. Позивач, в свою чергу, не оскаржує дії щодо ненадання саме висновку органами Деснянського районного у м. Києві відділу ДРАЦС ГУЮ у м. Києві, а ставить питання щодо визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо анулювання актового запису про шлюб. Документи, які долучалися в судовому засіданні, відділу ДРАЦС ГУЮ у м. Києві додатково не надавалися і в подальшому зазначалося, що будуть подані повторно, однак не подавалися.

2.Процесуальні дії та рішення суду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2024 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Представником заявника ОСОБА_6 - адвокатом Лежух Т.І. через систему «Електронний суд» до Деснянського районного суду міста Києва подавалися заяви про забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу КМНО Крістовій В.В. вчиняти нотаріальні дії щодо оформлення права на спадщину та видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 , обґрунтовані тим, що враховуючи наближення строків відкриття спадщини після померлого ОСОБА_4 існують ризики, що нотаріус може вчинити дії щодо розпорядження спадковим майном померлого з урахуванням права на таке майно ОСОБА_3 .

Ухвалами Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2024 року та 20 грудня 2024 року у задоволенні заяв представника заявника ОСОБА_6 - адвоката Лежух Т.І. про забезпечення позову відмовлено, враховуючи наявність спеціальної правової норми, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, як заінтересованої особи. Чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

До суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Лежух Т.І. про зміну предмету позову. Коло учасників процесу залишалось незмінним, а саме відповідачем зазначено - відділ ДРАЦС ГУЮ у м. Києві.

Прохальна частина заяви зміненого предмету позову містила, окрім вимог про визнання протиправними дій ДРАЦС ГУЮ у м. Києві та зобов`язання вчинити дії щодо анулювання актового запису про шлюб, додаткову вимогу:

- визнати недійсним шлюб, зареєстрований 22 вересня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований Деснянським відділом державної реєстраії актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а/з № 1943 від дня його реєстрації.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2025 року відмовлено у прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Лежух Т.І. про зміну предмету позову, роз`яснивши право на звернення до суду з окремим позовом, оскільки «зміною предмету позову» доповнено первісні вимоги вимогою щодо визнання недійним шлюбу. Відповідно, суд дійшов висновку, що позивачем у викладених доповнених вимогах фактично змінює і підстави і предмет пред`явлених позовних вимог, що є порушенням вимог ч. 3 ст.49 ЦПК України.

В процесі розгляду справи представником третьої особи ОСОБА_3 - адвокатом Самофаловою О.Ю. було подано клопотання в порядку ст. 84 ЦПК України, так і в порядку ст. 498 ЦПК України про витребування інформації про шлюб, звернення до Міністерства юстиції України із судовим дорученням про надання правової допомоги щодо витребування: деталізованої інформації про шлюб ОСОБА_4 з ОСОБА_7 ; повного витягу з актів цивільного стану про шлюб ОСОБА_4 з ОСОБА_7 ; інформації про припинення/розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ; інформації про перебування у шлюбі ОСОБА_4 з ОСОБА_7 , станом на 22.09.2017; інформації про перебування у шлюбі ОСОБА_4 з ОСОБА_7 , станом на 22.06.2024.

Сторона позивача заперечувала щодо задоволення вказаного клопотання з посиланням на те, що в Канаді не видаються документи, які мають назву "повний витяг з шлюбного реєстру" та які б відповідали аналогу в Україні, при цьому документами, які можна отримати в Канаді є: Marriage Certificate (Свідоцтво про шлюб); Certified Copy of Marriage Registration (Засвідчена копія реєстрації шлюбу); ОСОБА_8 (Лист-підтвердження реєстрації шлюбу).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у витребуванні доказів та, відповідно, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

3.Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінки аргументів сторін.

22 вересня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Деснянським районним у м. Кмєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а/з 1943. (а.с.5)

Позивач ОСОБА_2 стверджує, що його батько ОСОБА_4 перебував у шлюбі з його матір`ю ОСОБА_7 з 10 березня 1995 року і до моменту смерті батька - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас, як зазначено вище, 22 вересня 2017 року Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між його батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть про наявність а/з про смерть 25.06.2024, зареєстрованого в Реєстрі реєстратором, а/з 489, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.6, 6зв)

09 червня 2023 року ОСОБА_4 все своє майно заповів сину - ОСОБА_6 .

28 червня 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Крістовою В.В. відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_4 .

17 вересня 2024 року прийнято приватним нотаріусом заяву сина померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 про прийняття спадщини.

Син померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 (позивач по справі) через представника звернувся до Деснянського районного у м. Києві відділу ДРАЦС ГУЮ у м. Києві із заявою про анулювання актового запису про шлюб його батька ОСОБА_4 , 1958 р.н., з ОСОБА_3 , 1977 р.н.

24 вересня 2024 року Деснянським відділом ДРАЦС ГУЮ у м. Києві у задоволенні заяви щодо анулювання шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_3 , укладеного 22 вересня 2017 року, відмовлено.

Відмова мотивована тим, що заява про внесення змін, поновлення або анулювання актового запису цивільного стану подається заінтересованою особою за встановленою формою Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5). Наявність одночасного перебування в іншому зареєстрованому шлюбі має бути підтверджено витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян України або копіями відповідних актових записів про шлюб. (а.с.7)

Відповідно, за підтвердження іншого шлюбу, оганами РАЦС у відповідності до чинного законодавства складається висновок про анулювання актового запису про шлюб, який є недійсним відповідно до ст. 39 СК України і який підлягає анулюванню або, відповідно, за відсутності документів, які підтверджують зазначений факт, складається висновок про відмову.

Позивач, в свою чергу, не оскаржує дії щодо ненадання саме висновку органами Деснянського районного у м. Києві відділу ДРАЦС ГУЮ у м. Києві, а ставить питання щодо визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо анулювання актового запису про шлюб.

Відповідно до ст. 39 СК України, недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. За заявою заінтересованої особи орган державної реєстрації актів цивільного стану анулює актовий запис про шлюб, зареєстрований з особами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті.

Відтак, позивач ОСОБА_2 вважає, що наявні підстави для анулювання актового запису про шлюб, укладеного між його батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

На підтвердження перебування у шлюбі ОСОБА_4 під час реєстрації його шлюбу з ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_2 надав: Нотаріальне засвідчення від 05.10.2018, яке підтверджує факт перебування ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі з 10.03.1995, відповідно до ліцензії № D133962 та Нотаріальне засвідчення від 19.07.2024, яке підтверджує факт перебування ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі з 10.03.1995.

Відповідно до положень ст. 78 Закону України «Про нотаріат», нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадовою особою консульської установи України, начальник установи виконання покарань засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню. Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені у документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою. Нотаріус, посадова особа органу місцевого самоврядування, посадова особа консульської установи України, начальник установи виконання покарань не може засвідчувати справжність підпису фізичної особи на документі, в якому стверджуються обставини, право посвідчення яких належить лише відповідному державному органу (час народження, шлюбу, смерті, наявність хвороби, інвалідності, права власності на майно тощо). Справжність підпису на такому документі може бути засвідчена у випадку, якщо документ призначений для подання до компетентних органів іншої держави.

Тобто, надані суду засвідчені нотаріально документи не посвідчують факти, викладені в документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою.

З урахуванням наведеного, вбачаються об`єктивні сумніви, що «нотаріальні засвідчення», надані позивачем на підтвердження перебування у шлюбі ОСОБА_4 під час реєстрації його шлюбу з ОСОБА_3 , дійсно посвідчують перебування у шлюбі ОСОБА_4 з ОСОБА_7 , та є належними і допустимими доказами у даній справі. Доказів перебування ОСОБА_4 у шлюбі з ОСОБА_7 на момент укладення шлюбу з ОСОБА_3 у 2017 року, матеріали справи не містять.

Окрім того, як вбачається з наданих до суду документів "Форма 7 Свідоцтво про шлюб" (а.с. 220 зв, а.с.226 зв) - датою укладення шлюбу зазначено 10 березня 1993 року, а у "Формі 30 Свідоцтва про шлюб" (а.с.217 зв, а.с. 230 зв) - датою укладення шлюбу зазначено 10 березня 1995 року.

Нотаріальне засвідчення (а.с.17-20) містить запис про шлюб, де зазначено "...засвідчується, що 10 березня 1995 року в Пембруці в провінції Онтаріо шлюб... зареєстровано" Видано - 21 лютого 1995 р., що також містить розбіжності в реєстрації "10 березня", та у видачі - "21 лютого".

На запитання суду, щодо розбіжностей і яка дата є вірною - 1995 року чи 1995 року - аргументованої і підтвердженої доказами документами, відповіді не надано.

Вказані документи не дають інформацію про те, що на момент реєстрації шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_3 у 2017 році існував шлюб ОСОБА_4 з ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» діяльність органів державної реєстрації цивільного стану ґрунтується на принципах додержання законності, захисту прав і законних інтересів громадян та держави, додержання таємниці державної реєстрації актів цивільного стану, належного документального оформлення проведеної державної реєстрації.

Зокрема, Апостиль, видані у провінції Онтаріо, який міститься (а.с.23, а.с. 217) містить посилання на те, що апостиль засвідчує лише підпис, повноваження особи, яка підписала документ, печатку або штамп (у відповідних випадках). Він не засвідчує зміст документа, для якого його було видано.

Статтею 13 ЦК України встановлені межі здійснення цивільних прав.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Частиною першої статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Основного Закону України.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 78 ЦПК України, яка встановлює ознаки допустимості доказів, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами тощо.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно та всебічно проаналізувавши обставини справи, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-13, 17, 18, 76 - 82, 89, 141, 223, 230, 258, 259, 263-265, 268, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Деснянського відділу державної реєстраії актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: нотаріус Київського міського нотаріального округу - Крісова Вікторія Вікторівна, ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії щодо анулювання актового запису про шлюб, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Повний текст рішення складено 22.09.2025

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон