Справа № 278/6789/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась із вказаною позовною заявою, мотивуючи тим, що відповідачі відмовляються встановити порядок мирного користування житловим приміщенням, а саме: житловою кімнатою розміром 11,8 кв.м та місцями загального користування (кухня, ванна, туалет, коридор, балкони) квартири АДРЕСА_1 , та не надають права повноцінно користуватись належним позивачу майном.

15.01.2025 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків. Визначені судом недоліки були усунені, відповідно до чого ухвалою суду від 24.01.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заяв по суті справи до суду не надійшло. Клопотань про перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

Відповідачі не скористались своїм процесуальним правом та не направили до суду відзив на позовну заяву; про розгляд справи повідомлялись належним чином: рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень повернулись до суду із відмітками про особисте вручення (а.с. 32-33).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30.06.2022 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування кімнати №2 квартири АДРЕСА_1 , яикй посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Силіною Н.В., зареєстрований під №511 (а.с.8-9).

З витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що кімната з житловою площею 11 кв.м, загальною площею 21,16 кв.м, що включає в себе приміщення, які знаходяться у спільному користуванні, а саме: приміщення коридору №3 , площею 9,7 кв.м; туалет №4, площеню 1,1 кв.м; ванну №5, площею 2,2 кв.м; кухня №6, площею 7,4 кв.м; балконів (к=0,3) площеню 2,69 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний об`єкта номер нерухомого майна: 040, на праві власності належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.10).

З постанови Житомирського апеляційного суду вбачається, що апеляційні скарги Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_1 було задоволено; рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2023 року скасовано та ухвалено нове, яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області та ОСОБА_1 про скасування рішення органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності (а.с.11-17).

При зверненні до ВП №1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області за фактом неправомірних дій ОСОБА_2 начальником поліції було направлено лист - відповідь позивачу про те, що в ході проведення перевірки було встановлено, що по фактах, викладених у її зверненні, вбачаються цивільно правові відносини, які вирішуються в суді у порядку приватного звернення (а.с.18).

Водночас, з даної відповіді на звернення позивача не вбачається жодних фактичних даних, які б підтверджували викладені у позові обставини, так само як і не надано до суду самого звернення, яке було направлено до поліції. Відтак суд позбавлений можливості взяти до уваги вказаний лист в якості доказа.

Інших доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин суду також не надано.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Згідно зі статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Також ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні будинком є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Умовами для задоволення про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

Так, звертаючись до суду із даним позовом, позивач посилається на те, що ключі від квартири АДРЕСА_1 знаходяться у відповідачів, відповідно до чого вони не дають позивачу до її кімнати доступу, посилаючись на те, що ОСОБА_4 приватизував вказану кімнату незаконно, а відтак і право власності позивача на вказане майно є незаконним, а рішення апеляційного суду буде оскаржуватись у касаційному порядку.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач відповідно до вимог процесуального закону зобов`язана надати суду належні та допустимі докази, які б підтверджували існування перешкод в користуванні належним їй на праві власності майном.

Суд, встановиши, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту того, що відповідачами чиняться позивачу перешкоди у користуванні житловим приміщенням, відтак відсутні правові підстави для усунення перешкод позивачу у користуванні житловим приміщенням - кімнатою №2 квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Дубовік