Справа № 350/908/25
Номер провадження 2/350/520/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2025 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді Сокирко Л.М., секретаря судових засідань Видойник І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач звернувся до суду з казаним вище позовом, мотивуючи його тим, що 8 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 263114472 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Так, ОСОБА_1 за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (www.moneyveo.ua), зареєструвався на ньому, створивши особистий кабінет позичальника, заповнив та подав заяву, пройшов належну перевірку (верифікацію), ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у кредит, надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту), чим ініціював укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало відповідачу грошові кошти в сумі 12 000 грн на умовах, визначених цим договором.
Однак, всупереч умов кредитного договору № 263114472 від 8 вересня 2021 року відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку із чим утворилася заборгованість.
28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» належне право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 263114472 від 8 вересня 2021 року.
23 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» належне право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 263114472 від 8 вересня 2021 року.
29 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» належне право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 263114472 від 8 вересня 2021 року.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» не здійснювало нарахувань за зазначеним договором.
Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідач відмовляється, позивач просить стягнути з відповідача 12 334 грн 36 коп. заборгованості за кредитним договором № 263114472 від 8 вересня 2021 року, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.
Представник позивача у судове засідання не прибув, разом із матеріалами позовної заяви подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав. 17 червня 2025 року у праві відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 22 серпня 2025 року витребувано докази. Станом на 11 вересня 2025 року до суду надійшла витребувана інформація. Згідно з частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначене вище, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін, з ухваленням заочного рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що буде відповідати приписам частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Суд установив, що 8 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 263114472 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Так, ОСОБА_1 за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (www.moneyveo.ua), зареєструвався на ньому, створивши особистий кабінет позичальника, заповнив та подав заяву, пройшов належну перевірку (верифікацію), ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у кредит, надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту), чим ініціював укладення кредитного договору.
Згідно умов договору № 263114472 від 8 вересня 2021 року сума кредиту становить 12 000 грн, мета отримання споживчі цілі, процентна ставка 251,85, тип процентної ставки фіксована, строк кредитування 112 днів. Відповідно до умов кредитного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало відповідачу грошові кошти в сумі 12 000 грн на умовах, визначених цим договором.
Згідно умов договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 12 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах.
Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про електронні документи таелектронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною першою статті 3 Закону України«Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав такупропозицію.
Враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд приходить до висновку, що укладення договору № 263114472 від 8 вересня 2021 року узгоджується зі статями 6, 627 Цивільного кодексу України та статями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно виписки з особового рахунку за договором № 263114472 від 8 вересня 2021 року заборгованість відповідача становить 12 334 грн 36 коп., з яких: прострочене тіло кредиту 8 104 грн 58 коп., прострочені відсотки 4 229 грн 78 коп.
Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями статей 1077, 1078 Цивільного кодексу України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1081 Цивільного кодексу України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно з частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Матеріалами справи встановлено, що 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» належне право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 263114472 від 8 вересня 2021 року.
23 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» належне право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 263114472 від 8 вересня 2021 року.
29 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» належне право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 263114472 від 8 вересня 2021 року.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 23 лютого 2024 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги за договором № 263114472 від 7 вересня 2021 року на суму 12 334 грн 36 коп. щодо боржника ОСОБА_1 .
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за договором № 263114472 від 8 вересня 2021 року у розмірі 12 334 грн 36 коп.
Також суд звертає увагу, що частинами першою, другою статті 1082 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Тому позивач обґрунтовано вимагає виконання кредитного зобов`язання відповідачкем, яке виникло на підставі договору № 263114472 від 7 вересня 2021 року.
Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.
За таких обставин, позов слід задовольнити в повному обсязі.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422 грн 40 коп.
Позивачем також заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.
Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів.
Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з копією договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, копією акту приймання-передачі наданих послуг, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн.
Керуючись статтями 525, 526, 527, 530, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 247, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 - 282, 284 Цивільного процесуального кодексу України,
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судові витрати по справі, які складаються із судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 (сім тисяч) грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуто Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Текст рішення складено 17 вересня 2025 року.
Суддя Сокирко Л.М.