Провадження №: 2/336/1849/2025
19 вересня 2025 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участю секретаря судового засідання Степливої Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним.
Позовна заява обґрунтована тим, що за результатами біржових торгів, які відбулись 29.10.1996 на Запорізькій Універсальній біржі «Україна» ЛТД по лоту № 1, - укладено договір купівлі-продажу №1712 за умовами якого продавець ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купив житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці 540 кв.м. за 9003,00 грн. На цій ділянці розташовані: житловий будинок А, г/бит, обкл.цеглою, пл.27,6 кв.м., уборна Ж, замощення І, паркан 1,2, сарай Б, Г, Д, Е, літня кухня В, погріб пг, водогін 3. Згодом вул.Панфьорова було перейменовано на АДРЕСА_2 .
29.08.2006 позивачу видано державний акт на право приватної власності на землю для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0528 га за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, після придбання житлового будинку у 1996 році та переходу права власності на нього, позивач разом з родиною постійно проживає у ньому, зареєстрований з 23.01.1997, відкрито володіє і користується будинком, несе тягар його утримання. Претензій щодо правомірності володіння позивачем будинком з боку будь-яких осіб ніколи не було. До того ж, позивач приватизував земельну ділянку, на якій розташований зазначений житловий будинок.
Оскільки угода, зареєстрована на біржі не підлягає нотаріальному засвідченню, договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений, а відтак не є належним правовстановлюючим документом на підтвердження права власності на нерухоме майно, - це перешкоджає розпорядженню ним та можливості належним чином зареєструвати права власності у Реєстрі речових прав.
Ухвалою судді від 04.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
27.03.2025 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів, в якому він просив витребувати з П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори інформацію зі спадкового реєстру про заведену спадкову справу після смерті ОСОБА_3 .
Ухвалою від 27.03.2025 клопотання позивача про витребування доказів задоволено.
10.04.2025 з П`ятої запорізької державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду надійшла інформація зі спадкового реєстру.
Ухвалою суду від 15.04.2025 закрито підготовче засідання у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 12.05.2025 постановлено провести повторне підготовче провадження у справі, витребувано у Першої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після ОСОБА_3
09.06.2025 з Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області надійшла копія спадкової справи до спадкового майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
18.06.2025 від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача, в якому просив замінити неналежного відповідача у справі Територіальну громаду міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на належного відповідача ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 18.06.2025 замінено відповідача Територіальну громаду міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на належного відповідача ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 26.08.2025 закрите підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Визначено час та місце проведення судового засідання.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі та без фіксації за допомогою технічних засобів.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила, викликалась за останньою відомою суду адресою реєстрації шляхом направлення судової повістки та публікації оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади. Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Заяви та клопотання до матеріалів справи до початку її розгляду від відповідача не надходили.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст. 281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено, що 29.10.1996 укладено договір №1712 купівлі-продажу нерухомості, відповідно до п. 1 якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 придбав житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці 540 кв.м. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок А, г/бит, обкл.цеглою, пл.27,6 кв.м., вбиральня Ж, замощення І, паркан 1,2, сарай Б, Г, Д, Е, літня кухня В, погріб пг, водогін 3. Будинок проданий за 9003,00 гривень. Договір зареєстрований Запорізькою Універсальною біржею «Україна» ЛТД в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» 29.10.1996.
Також, встановлено, що з 23.01.1997 позивач зареєстрований за цією адресою.
Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, складеного 28.04.1995, власником будинку є ОСОБА_1 , останній вибулий власник ОСОБА_3 , зміни щодо власника внесені 08.01.1997.
Судом досліджений технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 , складений 28.10.2004, власником якого вказаний ОСОБА_4 , доля 1, та з якого встановлено, що позивач ОСОБА_1 здійснив прибудови до вказаного будинку.
Крім того, позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,0528 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №312124 від 09.08.2006.
ТОВ Запорізька Універсальна біржа «Україна» ЛТД було припинено 25.11.2008, про що свідчить інформація з ЄДРЮО.
Спадкоємицею ОСОБА_3 , згідно із Спадковою справою №195/2003 є її донька ОСОБА_2 , яку було визначено належним відповідачем у справі, що розглядається.
Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 виконав свої зобов`язання і повністю сплатив вартість вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а продавець ОСОБА_3 отримала грошові кошти в повному обсязі, що підтверджується вказаним вище договором купівлі-продажу. Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не тільки домовилися між собою щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а й повністю виконали всі умови даного договору, однак нотаріально його не засвідчили, так як у договорі містилося посилання на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" про відсутність необхідності нотаріального засвідчення договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" (у редакції, чинній на час укладення та реєстрації договору купівлі-продажу) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Згідно з ст. 227 ЦК УРСР 1963 року (у редакції, чинній на час укладення та реєстрації договору купівлі-продажу) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 657 ЦК України 2003 року (у редакції, чинній на час розгляду справи) Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України 2003 року (у редакції, чинній на час розгляду справи), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 N 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.
Тобто, ОСОБА_6 були виконані чинні на момент укладення вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку вимоги щодо державної реєстрації цього договору.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 скористався своїм правом на приватизацію земельної ділянки площею 0,0528 га під вищевказаним будинком та отримав державний акт на право власності на цю земельну ділянку.
Продавець вищезазначеного житлового будинку ОСОБА_3 померла, її спадкоємець ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не надала. Претензії до позивача щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 29.10.1996 не пред`являлися.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, слід залишити їх за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.220, ст.ст.316, 328, 657 ЦК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), ст.ст. 10, 12, 17, 81, 89, ч.2 ст.247, ст.ст. 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним - задовольнити.
Судові витрати у справі залишити за позивачем.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП: не встановлений, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.Л. Коваленко