"24" вересня 2025 р. Справа № 756/6811/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючої судді Дьоміної О.П., за участю секретаря судового засідання Ходасевич Д.К., розглянувши у підготовчому судовому засідання позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що подана представником позивачів адвокатом Потапенко С.Ю. до ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про перерахунок житлово-комунальних послуг,-

ВСТАНОВИВ:

13.05.2025 року адвокат Потапенко С.Ю. діючи в інтересах позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулась до Оболонського районного суду міста Києва із вказаним позовом.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва позовну заяву передано за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області.

Матеріали цивільної справи надійшли на адресу суду 03.07.2025 року.

07.07.2025 року ухвалою зазначена цивільна справа прийнята, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні Вишгородського районного суду Київської області, на 13.08.2025 року.

15.07.2025 року від представника позивача Мневець О.В. до суду спрямовано заяву про збільшення позовних вимог.

18.07.2025 року представник відповідача ПАТ «ДТКЕ Київські регіональні електромережі» Тимошенко О.В. спрямував до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

08.08.2025 року до суду від представника відповідача ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» спрямовано відзив на позов, в якому представник відповідача просив суд залишити позов без руху у зв`язку з відсутністю правових підстав для звільнення позивачів від сплати судового збору та відмовити у задоволенні позовних вимог.

13.08.2025 року, за клопотанням представника позивачів, в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву для ознайомлення та надання відповіді на відзив представника відповідача.

15.08.2025 року від представника позивачів до суду спрямована відповідь на відзив представника відповідача, в якій останній просив відхилити клопотання відповідача про залишення позову без руху та відхилити заперечення відповідача, викладені у відзиві.

Представник відповідача у відзиві, посилаючись на відсутність між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та позивачами договірних відносин, в тому числі і щодо постачання електроенергії, вважав, що останні не мають статусу споживачів та не звільнені від сплати судового збору.

Представник позивачів у відповіді на відзив категорично проти цього заперечував, зазначаючи, що відсутність укладеного договору між сторонами, не звільняє споживача від сплати наданих послуг, в разі їх фактичного надання. Крім того, Верховний суд у постанові від 31.05.2023 року у справі за №201/11385/21 прийшов до висновку стосовно обов`язку постачання електроенергії надавачем послуги незалежно від наявності договору.

24.09.2025 року позивачі, їх представник, представники відповідачів до суду не прибули, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представників відповідачів до суду спрямовані заяві, в яких останні просили суд провести підготовче засідання за їх відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А відтак, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 ЦПК України - завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Розглядаючи вимоги представника відповідача ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» щодо залишення позову без руху та зобов`язання позивачів сплатити судовий збір, суд з ними не погоджується, оскільки ст. 2 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що даний Закон регулює відносини між споживачами та суб`єктами господарювання. Законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, ЦК України, ГК України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Норми цього Закону щодо захисту прав споживачів, зокрема житлово-комунальних послуг застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у відповідній сфері. Норми цього Закону, що регулюють відносини у сферах енергетики та комунальних послуг між суб`єктами господарювання та споживачами, застосовуються з урахуванням особливостей, визначених законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про ринок електричної енергії» та іншими законами України, що регулюють відносини у сферах енергетики та комунальних послуг, та у частині, що не суперечить нормам цих законів.

Згідно п. 8. ч.1 ст. 5 Закону України «Про ринок електричної енергії» державна політика в електроенергетиці спрямована на захист прав споживачів. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про ринок електричної енергії» з метою забезпечення захисту прав споживачів учасники ринку не застосовують недобросовісні методи конкуренції до споживача. Положення та умови договорів зі споживачами мають бути прозорими та доступними для розуміння. Захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм захисту цих прав регулюються цим Законом, законами України «Про захист прав споживачів», «Про захист економічної конкуренції", іншими нормативно-правовими актами.

Верховний Суд України в своїй постанові від 20.04.2016 року у справі за №6-2951цс15 зазначив, що у ч. 1 ст. 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Верховний Суд погодився з тим, що відсутність укладеного договору з постачальником не звільняє відповідача від обов`язку оплачувати надані йому послуги. Поряд із цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг.

Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі за №462/6393/15-ц.

Таким чином, суд погоджується з позицією представника позивачів про те, що відсутність між позивачами та відповідачами договірних відносин не є підставою для припинення постачання відповідної послуги споживачу, відповідачем не оспорюється факту споживання електричної енергії по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 та внесення оплати за спожиту електроенергію, позивачі підтверджують факт оплати в серпні 2023 року та квітні 2025 року.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Так, ст. 5 Закону України "Про судовий збір" визначено пільги щодо сплати судового збору особами, які звертаються до суду із позовом, скаргою, заявою та іншим зверненням процесуального характеру. Наведений закон не визначає пільги щодо сплати судового збору споживачів.

Частиною 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Преамбула Закону України "Про захист прав споживачів" визначає, що Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Велика Палата Верховного Суду у справі за №761/24881/16-ц зазначила, що ст. 5 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому ст. 5 Закону України "Про судовий збір", не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Велика Палата констатувала, що ст. 5 Закону України "Про судовий збір" не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів"). Отже, при прийнятті Закону України "Про судовий збір" законодавець передбачив можливість застосування Закону України "Про захист прав споживачів" при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді.

Отже, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.03.2018 року у справі за №761/24881/16-ц визначила єдиний підхід щодо застосування судами норм матеріального права під час визначення, чи звільнена особа від сплати судового збору за звернення до суду із позовом на підставі Закону України "Про захист прав споживачів", сформулювавши, що виключно позивачі - споживачі у таких справах звільняються від справляння судового збору на всіх стадіях судового розгляду.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі за №160/15864/20 зазначено, що ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень ст. 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.

Ураховуючи наведене, споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу у випадку, якщо вони є позивачами і звертаються до суду з позовами про захист прав споживачів.

За встановлених обставин клопотання представника відповідача про залишення позову без руху та зобов`язання позивачів сплатити судовий збір є таким, що не підлягає задоволенню.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом з`ясовано всі питання, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Так, в підготовчому судовому засіданні встановлено, що спір між сторонами до судового розгляду не врегульований, підстав для залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі немає, інших клопотань, окрім виклику свідків, до суду не надійшло.

Таким чином, підстав для відкладення підготовчого судового засідання, або оголошення перерви, передбачених ст. 198 ЦПК України, судом не вбачається.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У зв`язку з викладеним суд вважає можливим закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 84,260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити підготовче провадження та призначити справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що подана представником позивачів адвокатом Потапенко С.Ю. до ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», ПАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про перерахунок житлово-комунальних послуг до судового розгляду по суті на 17.11.2025 року на 15 год. 30 хв. дня.

Сторони мають можливість отримати інформацію щодо справи, яка розглядається на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки:http://vsh.ko.court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: О.П. Дьоміна