н.п.2/599/496/2025
Справа № 599/1131/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2025 р.

Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого суду судді Іваницького О.Р.

при секретарі Сеньківській З.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі Товариство) до ОСОБА_1 про стягнення 35 570 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулось до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 35570 грн. Позивач посилається на те, що 19 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №558592221, який укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в ІТС товариства. Підписанням кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора МNV49WP7 відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом з додатками, ознайомився з усіма його умовами. Згідно договору кредитодавець зобов`язується на умовах договору надати позичальнику грошові кошти у сумі 10 000 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму кредиту та відсотки.

В подальшому було укладено ряд договорів факторингу згідно, якого Товариство відповідно до Реєстру боржників від 04 червня 2025 року набуло права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 35 570 грн., з яких:

-10 000 грн. сума заборгованості по кредиту;

-25 570 грн. сума заборгованості за відсотками.

Всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Також позивач просить стягнути судові витрати в сумі 2422,40 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на правову допомогу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позові міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі.

Відповідач ОСОБА_1 згідно поданого відзиву позовні вимоги вважає безпідставними оскільки в його кредитній історії відсутні відомості про заборгованість перед позивачем. Також вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

У судовому засіданні встановлено, що 19 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №558592221, який укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в ІТС товариства. Підписанням кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора МNV49WP7 відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом з додатками, ознайомився з усіма його умовами. Згідно договору кредитодавець зобов`язується на умовах договору надати позичальнику грошові кошти у сумі 10 000 грн., після чого було перераховано грошові кошти на банківську карту відповідача.

Пунктом 4.1 Кредитного договору визначено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.com.

Згідно пункту 4.4 Кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

В подальшому було укладено ряд договорів факторингу згідно, якого Товариство відповідно до Реєстру боржників від 04 червня 2025 року набуло права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 35 570 грн., з яких:

-10 000 грн. сума заборгованості по кредиту;

-25 570 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Судом не приймаються до уваги викладенні в запереченні пояснення відповідача, що в його кредитній історії відсутні відомості про заборгованість перед позивачем. Зокрема згідно платіжного доручення від 19 травня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на платіжну картку ОСОБА_1 10 000 грн.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості.

Щодо тверджень відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільногоправа або інтересу.

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Як встановлено судом, кредитний договір було укладено 19 травня 2021 року.

З позовом позивач звернувся до суду, сформувавши позовну заяву в системі «Електронний суд» 08 липня 2025 року, тобто з пропуском трирічного строку.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України)установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Окрім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан із 05години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30діб, який продовжується.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строки позовної давності.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 35 570 грн., з яких:

-10 000 грн. сума заборгованості по кредиту;

-25 570 грн. сума заборгованості за відсотками.

Суд вирішує питання розподілу судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 2422 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн суд вважає законними, обґрунтованими та підтверджені належними доказами, а тому такі вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81,259,263-265 ЦПК України, ст..ст.549, 550, 625,626, 628, 1050,1054 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, місцезнаходження: вул. Рогнідинська, 4А, оф. 10, м. Київ, Київської області) заборгованість за Кредитним договором №7556898 від 06 лютого 2024 року в сумі 35 570 та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн.40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Зборівський районний суд протягом 30 днів.

Суддя Зборівського

районного суду Іваницький О.Р.