Провадження №2/522/3038/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Шенцевої О.П.

при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2019 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (скорочена назва ПРАТ «УСК КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я, а саме про солідарне стягнення з відповідачів шкоди, заподіяної здоров`ю позивача внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в сумі 99 999 грн. 85 коп.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_2 є володільцем автомобіля марки «ЗАЗ» модель «Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована Одеською обласною дирекцією ПРАТ «УСК КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (місцезнаходження: місто Одеса, Приморський район, вулиця Єврейська, 54), поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9396188 зі строком дії з 27 квітня 2016 року до 26 квітня 2017 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 200 000, 00 грн.

09 квітня 2017 року біля 09.00 год., в місті Ізмаїлі Одеської області, керуючи вказаним автомобілем реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухаючись по вулиці Покровській з боку вулиці Капітана Семенюка в напрямку проспекту Суворова, відповідач ОСОБА_2 , при виїзді на перехрестя з вулицею Білгород Дністровська, яка по відношенню по вулиці Покровська є головною дорогою, не надав дорогу автомобілю «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який наближається до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, в результаті чого на перехресті скоїв з ним зіткнення. В момент даної дорожньо-транспортної пригоди, в автомобілі відповідача знаходився пасажир позивач ОСОБА_1 , якій зіткненням транспортних засобів заподіяно тілесне ушкодження.

09 квітня 2017 року, ОСОБА_1 госпіталізована, та до 27 квітня 2017 року перебувала на лікуванні в умовах стаціонару КП «Ізмаїльська міська центральна лікарня» (травматологічне відділення), із наступним амбулаторним та стаціонарним лікуванням. Вартість перебування у лікарні, медичних обстежень, ліків, курсу наступної реабілітації оплачено потерпілою за власний рахунок.

Висновком експерта № 181-А від 13 червня 2017 року підтверджується, що отримані в наслідку ДТП у ОСОБА_1 тілесні ушкодження, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року у справі №500/5007/17, відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину та засуджений за ч.1 ст.286 КК України. Судом не вирішувалося питання про відшкодування ОСОБА_1 шкоди завданої ушкодженням здоров`я.

21 лютого 2018 року, до відповідача Одеської обласної дирекції ПРАТ «УСК КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» позивачем подана заява на виплату страхового відшкодування в розмірі 122 308 грн. 66 коп. витрат пов`язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді, по якій страхова компанія відшкодувала шкоду пов`язану із лікуванням в сумі 21 245 грн. 86 коп. та моральну шкоду 1 062 грн. 29 коп., отже вказане відшкодування не покрило витрати позивача. Тому 08 квітня 2019 року була направлена заява про перегляд суми виплати, на яку листом ПРАТ «УСК КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» від 26 квітня 2019 року вих.№3494 позивачу відмовлено.

Ухвалою суду від 23 вересня 2019 року відкрито провадження по справі №522/15938/19 суддею Приморського районного суду Шенцевою О.П., встановлений загальний порядок розгляду справи. Призначено підготовче провадження по справі.

Відповідач ПрАТ «УСК КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», із заявленим позовом не погоджуються, про що 29.10.2019 року до суду надійшов відповідний відзив із запереченнями на позов в порядку ст.178 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 своїм правом на подачу відзиву на позов не скористувався.

Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Доніної Л.А. про призначення судової медичної експертизи, проведення якої доручено експертам КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», на вирішення експерта поставлено наступні питання: 1) Який характер, локалізація, кількість та давність утворення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_1 ? 2) Який механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 та могли вони бути спричинені в результаті ДТП 09 квітня 2017 року? 3) Яка ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, що були заподіяні ОСОБА_1 в результаті ДТП 09 квітня 2017 року, та чи потребувала вона оперативного лікування? 4) Чи знизилась працездатність ОСОБА_1 в наслідок отриманих нею тілесних ушкоджень при ДТП з вини ОСОБА_2 ? 5) Чи було необхідне додаткове (посилене) харчування для відновлення здоров`я ОСОБА_1 , внаслідок завданих ушкоджень (травм), внаслідок ДТП? Якщо так, то на який термін і в якому раціоні? 6)Чи потребувала ОСОБА_1 в повному або частковому сторонньому догляді? Якщо так, то на який термін? 7) Чи потребується ОСОБА_1 в сінаторно-курортному лікуванні для відновлення здоров`я після перенесених ушкоджень (травм)? Якщо так, то в якому типу санаторію, кількість необхідних курсів/етапів такого лікування? 8) Чи мала потребу і продовжує потребувати ОСОБА_1 для відновлення здоров`я в курсах лікувального масажу і фізіотерапевтичного лікування? Якщо так, яка кількість необхідних курсів/етапів такого лікування? Витрати по проведенню експертизи покладено на позивача. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

29 січня 2024 року судовою медичною комісією КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» складено Висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) №122 за поставленими судом питаннями.

27 лютого 2024 року справа повернулась з експертної установи.

28 лютого 2024 року провадження у справі поновлено ухвалою суду.

06 червня 2024 року, ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача адвоката Доніної Л.А. про призначення додаткової експертизи, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1) Чи є теперішній стан опорно-рухової системи позивача ОСОБА_1 наслідком дорожньо - транспортної пригоди що відбулася 09 квітня 2017 року біля 09.00 год. в місті Ізмаїл Одеської області, в яку потрапила позивач ? 2) Чи пов`язана інвалідність ОСОБА_1 з травмами отриманими в дорожньо-транспортній пригоді 09 квітня 2017 року? Витрати по проведенню експертизи покладено на позивача. Проведення експертизи доручити експертам КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» в складі інших експертів.

31 січня 2025 року судовою медичною комісією КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» складено Висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) №228 за поставленими судом питаннями.

10 лютого 2025 року справа повернулась з експертної установи.

11 лютого 2025 року провадження у справі поновлено ухвалою суду.

Ухвалою суду від 03 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті в судовому засіданні. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями сторін.

В судове засідання 02 вересня 2025 року, позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Доніна Л.А. не з`явились, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги просили задовольнити повністю, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи не провадити фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідач ПРАТ «УСК КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в судове засідання не з`явився, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача, з позовом не погоджується на викладених у відзиві підставах.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Відзив до суду не подав.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно дост.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали заяви, надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що дійсно 27 квітня 2016 року, відповідач ОСОБА_2 володілець автомобіля марки «ЗАЗ» модель «Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахував свою цивільно-правову відповідальність в Одеській обласній дирекції ПРАТ «УСК КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», яка розташована та здійснює свою діяльність за адресою: місто Одеса, Приморський район, вулиця Єврейська, 54, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9396188 зі строком дії з 27 квітня 2016 року до 26 квітня 2017 року, та встановленою страховою сумою (лімітом відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 200 000, 00 грн.

09 квітня 2017 року біля 09.00 год., в місті Ізмаїлі Одеської області, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ» модель «Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухаючись по вулиці Покровська з боку вулиці Капітана Семенюка в напрямку проспекту Суворова, та в порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме: пункту 16.11 згідно з яким на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобом, які наближаються до даного перетину проїжджих частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, водій ОСОБА_2 , при виїзді на перехрестя з вул. Білгород Дністровська, яка по відношенню по вулиці Покровська є головною дорогою, не надав дорогу автомобілю «ВАЗ-21093», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який наближається до даного перехрещення проїзних частин по вулиці Білгород-Дністровська (по головній дорозі) з боку вулиці Семінарська, в результаті чого на перехресті скоїв з ним зіткнення. В результаті зіткнення, пасажиру автомобіля марки «ЗАЗ» модель «Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , заподіяно тілесне ушкодження.

09 квітня 2017 року, ОСОБА_1 госпіталізована, та до 27 квітня 2017 року перебувала на лікуванні в умовах стаціонару КП «Ізмаїльська міська центральна лікарня» (травматологічне відділення), із наступним амбулаторним та додатковим лікуванням в умовах стаціонару.

Висновком експерта № 181-А від 13 червня 2017 року підтверджується, що в наслідку ДТП у ОСОБА_1 виявлені наступні тілесні ушкодження: сукупна краніоскелетнатравма: закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Закритий перелом зовнішньої мищелку великоберцової кістки без зсувів. Розрив зовнішньої бічної зв`язки лівого колінного суглоба. Забій грудної клітки. Забій пара орбітальних м`яких тканин зліва. Субкон`ютівальні крововиливи. Садна обличчя. Харктер, морфологічні особливості описаних ушкоджень у ОСОБА_1 свідчать про те, що вони являються результатом дії (ударів, ковзання) тупого предмета. Закритий перелом зовнішньої мищелку великої гомілкової кістки без зсувів та розрив зовнішньої бічної зв`язки колінного суглобу у ОСОБА_1 , не викликали небезпечні для життя явища, проте, при нормальному перебігу тягнуть розлад здоров`я строком понад три тижні (більш ніж 21 день), і відповідно п.2.2.2 і 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

На підтвердження вказаних обставин, позивачем надано суду вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 листопада 2017 року у справі №500/5007/17, що набрав законної сили, яким ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину та засуджений за ч.1 ст.286 КК України.

У межах кримінальної справи №500/5007/17, судом не вирішувалося питання про відшкодування ОСОБА_1 шкоди завданої ушкодженням здоров`я.

Згідно з заявою ОСОБА_1 , яка надійшла 21 лютого 2018 року до ПРАТ «УСК КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», позивач своєчасно звернулась до страхової компанії про виплату страхового відшкодування в розмірі 122 308 грн. 66 коп. в рахунок витрат пов`язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у дорожньо-транспортної пригоді, про що додала медичні та фінансові документи згідно із переліком.

Проте, страхова компанія здійснила виплату позивачеві страхового відшкодування за шкоду понесену у зв`язку з лікуванням ушкоджень, отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди на суму 21 245 грн. 86 коп. та моральну шкоду 1 062 грн. 29 коп., тобто не в повному розмірі.

08 квітня 2019 року, до ПРАТ «УСК КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» позивачем направлена заява про перегляд суми виплати.

Листом відповідача ПРАТ «УСК КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» від 26 квітня 2019 року вих.№3494, страховик відмовив позивачу у відшкодуванні витрат на санаторне та інше лікування в зв`язку із тим, що діагнози «Двосторонній гонартроз. Деформуючий артроз колінних суглобів», «Двосторонній артроз колін» поставлені ОСОБА_1 до дорожньо-транспортної пригоди, та їх виникнення не пов`язано з пригодою згідно висновку експерта №253 від 22 червня 2018 року.

Поряд з тим, судом оглянуто та прийнято до уваги отриманий на виконання ухвали від 06 червня 2024 року, Висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) №228 складений в період з 25 липня 2024 року по 31 січня 2025 року судово-медичною експертною комісією у складі: голова Плєвінський Павло Вольдемарович, завідувач відділом комісійних експертиз судових експертів ДСУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», судово-медичний експерт вищої кваліфікаційної категорії (посвідчення №446 від 03.04.2018р.), члени: ОСОБА_4 , лікар судово-медичний експерт першої кваліфікаційної категорії ДСУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (посвідчення №1787 від 06.11.2019р.), ОСОБА_5 , лікар-хірург вищої кваліфікаційної категорії КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР, і доповідач по справі: Ізотова Олена Володимирівна, судово-медичний експерт першої кваліфікаційної категорії ДСУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (посвідчення №126 від 06.02.2019р.).

Згідно з Висновком експерта (експертиза за матеріалами справи) №228 встановлено: «При оцінці теперішнього стану опорно-рухової системи ОСОБА_1 та наслідків перенесеної в ДТП травми слід врахувати наступне. Як виходить із медичної документації ОСОБА_1 , зокрема, висновку хірурга-ортопеда клініки м.Хайфа, 29.10.2017 року у ОСОБА_1 був зафіксований двосторонній варус колін, суглобовий випіт, крепітація, опухлість лівого коліна з жорстоким двостороннім обмеженням діапазону рухів колін, що свідчить про дегенеративне двостороннє захворювання суглобів обох колін. Тобто, ОСОБА_1 ще до подій 09.04.2017 р. страждала на дегенеративне захворювання суглобів із порушенням функції суглобів.

За результатами експертного огляду в рамках даної експертизи встановлено, що на даний час у ОСОБА_1 має місце значне обмеження рухів у лівому (тобто, травмованому) колінному суглобі, помірно виражене обмеження рухів у лівому гомілково-стопному суглобі, та помірно виражене обмеження рухів у правому колінному суглобі, а також помірно виражене порушення функцій ходи, статики. Тобто, функція лівої нижньої кінцівки у постраждалої порушена у більш значному обсязі порівняно із правою (нетрамованою) кінцівкою.

Таким чином слід дійти висновку, що отримана в ДТП 09.04.2017 р. травма, безсумнівно, погіршила функцію лівої нижньої кінцівки постраждалої, що є наслідком вказаної дорожньо-транспортної події».

Згідно з ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (із наступними змінами), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Згідно з п.9.1 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Як встановлено п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Постановою Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15 встановлено, що «Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення ст.509 та з урахуванням приписів ст.ст.11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі Закон № 1961-IV)».

Однак, покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постановах від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 26.01.2022 по справі №204/5403/18 та постанові від 26.01.2022 по справі №465/674/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №201/16373/16-ц зазначено, що «…Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17 зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик...

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні».

Аналогічна правова позиція наведена постановою Верховного Суду від 06.07.2022 у справі №641/10491/15-ц.

З наведеного, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню в частині вимог до ОСОБА_2 , який є неналежним відповідачем у даній справі - вимогипро відшкодування шкоди здоров`ю заявлено в межах страхової суми (ліміту відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю в розмірі 200 000, 00 грн.згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9396188 від 27 квітня 2016 року.

Одночасно, суд має підстави для задоволення позовної вимоги про відшкодування шкоди здоров`ю позивача в сумі 99 999, 85грн., яка заявлена до страховика ПРАТ «УСК КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», що буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ч.6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження вимог позову, позивачем надано суду письмові докази медична документація, фінансові документи про оплату лікування й призначених препаратів, висновки експертиз тощо, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми для вирішення справи доказами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ - 24175269, місцезнаходження: 04050, місто Київ, вулиця Глибочицька, 44) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в рахунок шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди здоров`ю позивача в сумі 99 999 (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 85 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.09.2025 року.

Суддя: