Справа № 331/1760/25
Провадження № 2-др/331/23/2025
22 вересня 2025 року м. Запоріжжя
Олександрівський районний суд міста Запоріжжяу складі
головуючого судді: Жуковій О.Є
за участю секретаря: Мироненко О.В.
розглянувши заяву розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та звільнення від сплати заборгованості по аліментах,
До суду 08.07.2025 засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та звільнення від сплати заборгованості по аліментах, направлена 01.07.2025.
Заява вмотивована тим, що рішенням Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 26 червня 2025 року позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та звільнення від сплати заборгованості по аліментах було задоволено , однак при ухваленні рішення суд не вирішив питання щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 гривень.
Представник позивача звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання ,про причини неявки не повідомив.
Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, що передбачено ч.4 ст. 270 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право ,не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З договору про надання правової допомоги від 04.02.205 року вбачається, що договір укладений між АБ «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого» та ОСОБА_1 .
Пунктом 3.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги визначено, що розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (додатковому договорі) до цього Договору.
Відповідно до п. 1 Додаткового договору до договору про надання правової допомоги від 04.02.2025 р., було доручено вчинити в інтересах Клієнта (Позивача) дії щодо отримання в позасудовому порядку інформації від ДРАЦС та Служби у справах дітей щодо усиновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та щодо підготовки та подання позовної заяви про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах.
Згідно акту № 1 від 04.02.205 про надані послуги , вартість наданих АБ «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого» послуг на професійну правничу допомогу склала 10 000,00 гривень.
Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд звертає увагу на наявний у матеріалах справи позов та додані до нього докази, які свідчать про виконану АБ «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого» роботу.
Зазначені положення кореспондуються з європейськими стандартами, зокрема п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, в якому передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Враховуючи, що позивачем надано до суду опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, сума витрат на оплату послуг адвоката встановлена судом в розмірі 10 000,00 гривень, відповідачем клопотання про зменшення вказаних витрат заявлено не було , суд приходить до висновку , що з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 гривень .
При цьому суд зауважує, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення, на це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.
На підставі викладеного, керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та звільнення від сплати заборгованості по аліментах задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 гривень.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Повний текст судового рішення складений 22 вересня 2025 року.
Суддя: О.Є. Жукова