ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/814/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу №607/17968/25 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Артеміда-Ф» (далі - ТОВ ФК «АРТЕМІДА-Ф», позивач, апелянт) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просило стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором позики № 3457311 від 29 жовтня 2020 року в розмірі 11234.25 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 жовтня 2020 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_2 укладено Договір позики № 3457311 (далі - Договір), на виконання умов якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти у сумі 3000.00 грн, на поточний картковий рахунок /№ карти НОМЕР_1 , а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 18 листопада 2020 року (п.2, дата повернення позики (останній день), розмір процентів акційних у день становить 0.39% (п.2, розмір процентів акційних у день), розмір процентів на прострочену Позику у день, становить 2.70% (п.2, процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день).

Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі - Оферта), що опублікована на веб-сайті https://mycredit.ua, підписана електронним цифровим підписом «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та акцептована ОСОБА_2 29 жовтня 2020 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч.6 і 12 п.1 ст.3, ст.12, п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.205 Цивільного Кодексу України), Заявки на укладення договору № 3457311 від 29 жовтня 2020 року про прийняття пропозиції ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укласти договір позики.

Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 3000.00 грн, поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 , вказаний позичальником при оформленні договору позики.

01 квітня 2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклали Договір факторингу № 016-010421 від 01 квітня 2021 року, яке в свою чергу відступило Право вимоги на користь ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» (надалі - Новий Кредитор), на підставі договору факторингу № 20231130/1 від 30 листопада 2023 року. Згідно Договору факторингу № 20231130/1 від 30 листопада 2023 року, та у відповідності до ст.512 ЦК України, ТОВ ФК «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», включно і до ОСОБА_2 (порядковий номер 1 згідно реєстру прав вимоги № 20231130/1).

Первісний кредитор надав довідку про ідентифікацію позичальника, особу позичальника, а також акцепт і підписання такого договору одноразовим цифровим підписом, а також докази перерахування коштів від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» в частині технічного перерахування коштів у безготівковій формі, відповідно до умов договору № 23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між цим товариством та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» - документ з вих. № 06/12-2023-2 від 06 грудня 2023 року.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за Договором, станом на 14 серпня 2024 року заборгованість відповідачки перед позивачем становить 11234.25 грн, а саме: залишок заборгованості за тілом - 3000.00 грн; залишок заборгованості по процентам за користування - 6517.00 грн; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування - 0.00 грн; заборгованість за пенею - 0.00 грн; 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України (3% річних) - 361.29 грн (період нарахування 19 листопада 2020 року - 23 лютого 2022 року); інфляційне збільшення - 1355.96 грн (період нарахування 19 листопада 2020 року - 23 лютого 2022 року).

Позивачем неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами. 14 грудня 2023 року на поштову адресу боржника було відправлено ряд листів, в тому числі повідомлення про зміну Кредитора та Вимогу, які відповідачка залишила поза увагою.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2025 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ ФК «АРТЕМІДА-Ф» подало на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове, задовольнивши позовні вимоги. Зазначає, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою презумпцію правомірності правочину, оскільки спірний кредитний договір не визнаний судом недійним та дійшов безпідставного висновку, що заміна кредитора у зобов`язанні не є беззаперечним підтвердженням того, що до позивача перейшло право вимоги саме на той розмір заборгованості, який зазначено у витязі із Реєстру боржників.

Крім того зазначає, що при оформленні кредиту відповідачка ОСОБА_2 була належним чином ідентифікована, оскільки у своїй заявці нею вказані достовірний номер мобільного телефону та електронна пошта.

Також вказує, що відповідачка на веб-сайті натиснула відповідну кнопку для підписання Заявки на укладення договору №3457311 від 29 жовтня 2020 року, після чого відбулося проходження ідентифікації і силами програмного забезпечення був згенерований одноразовий ідентифікатор ключа для ідентифікації особи, доступу до якого працівники ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не мають, і вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс був надісланий на телефонний номер НОМЕР_2 , або електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначені в її Особистому кабінеті на сайті. Після введення ОСОБА_2 згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння Заявка на укладення договору №3457311 від 29 жовтня 2020 року та Ідентифікація особи вважається пройденою, після чого формується відповідна довідка про ідентифікацію особи.

Таким чином, стверджує, що ОСОБА_2 успішно підписала Заявку на укладення договору №3457311 від 29 жовтня 2020 року та успішно пройшла ідентифікацію особи у особистому кабінеті, підтвердженням чого є Довідка про ідентифікацію від 29 жовтня 2020 року, де в графі Електронний підпис одноразовим ідентифікатором ОСОБА_2 вказано електронний підпис - OzOyv1n3gm.

Зазначає, що в подальшому, після підписання заявки та ідентифікації особи, формується Договір в електронній формі і аналогічно заявці та ідентифікації особи, укладення такого відбувається шляхом публікації на веб-сайті https://mycredit.ua у особистому кабінеті ОСОБА_2 , після чого відбувається підписання такого електронним цифровим підписом ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_2 29 жовтня 2020 року шляхом повторного генерування одноразового ідентифікатора ключа для ідентифікації особи, і вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс знову ж таки був надісланий на телефонний номер НОМЕР_2 , або електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звірила згенерований та введений ключі, і у зв`язку із їх співпадінням Договір №3457311 від 29 жовтня 2020 року був підписаним. Наведене підтверджується пунктом 11 договору позики №3457311 від 29 жовтня 2020 року в графі Електронний підпис одноразовим ідентифікатором ОСОБА_2 вказано електронний підпис - НОМЕР_3, відповідно, тобто відповідачка підписала договір одноразовим ідентифікатором, як це передбачено умовами договору та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».

Також вказує, що відповідачці на виконання умов договору позики було здійснено переказ на її картковий рахунок, вказаний нею при оформленні заявки, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» від 06 грудня 2023 року. Зазначає, що даний документ повністю відповідає ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ЗУ «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та відноситься до первинного облікового документу що складений в електронній формі. Стверджує, що він підписаний електронним підписом та скріплений електронною печаткою, і відповідний документ, що підтверджує наведене також подано разом із позовною заявою під назвою - « Kvytantsiia ».

Зазначає, що обов`язок у Позивача є саме доказати факт перерахування коштів на картку, зазначену відповідачкою у договорі, що у даній справі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» зроблено, а не досліджувати приналежність картки Відповідачці, та/або встановлення особи котрій належить дана картка.

Також просить стягнути з відповідачки судові витрати за розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій за сплачені судові збори та правничу допомогу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

З урахуванням вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено наступні обставини.

29 жовтня 2020 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_2 укладено договір позики № 3457311 (далі - Договір), за умовами якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Сума Позики 3000.00 грн, строк - 20 днів, дата повернення Позики - 18 листопада 2020 року, знижена процентна ставка/день становить 0.39%, процентна ставка за понадстрокове користування Позикою за день 2.7 % та орієнтовною річною процентною ставкою 142.35%, орієнтовна загальна вартість позики 3234.00 грн.

Отож, згідно умов Договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалось передати ОСОБА_2 у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.1 Договору).

Пунктом 3 Договору позики визначено, що проценти за цим договором нараховуються на залишок позики щоденно, включаючи дати отримання та повернення коштів.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору передбачено, що позичальник на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license ознайомився з повною інформацією про позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін на наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі.

Відповідно до п.5 Договору, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

01 квітня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу № 016-010421, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується відступити ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.

Згідно витягу з реєстру прав вимог №016-010421 від 21 травня 2021 року, сформованого 30 листопада 2023 року, до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» перейшло право вимоги за договором № 3457311 від 29 жовтня 2020 року, боржником за яким вказано ОСОБА_2 № 161, сума заборгованості за тілом 3000.00 грн, залишок заборгованості по процентам за користування 6517.00 грн. Загальна сума заборгованості 9517.00 грн.

30 листопада 2023 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» укладено договір факторингу № 20231130/1, згідно умов якого, ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» передає грошові кошти (розмір фінансування) в розпорядження ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» за плату у передбачений договором спосіб, а ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» відступає ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Згідно реєстру прав вимог № 202311130/1 від 30 листопада 2023 року до ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» перейшло право вимоги за договором № 3457311 від 29 жовтня 2020 року, боржником за яким вказано ОСОБА_2 №1, сума заборгованості за тілом 3000.00 грн, залишок заборгованості по процентам за користування 6517.00 грн. Загальна сума заборгованості 9517.00 грн.

Листом № б/н від 22 грудня 2023 року ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» повідомило ОСОБА_2 про зміну кредитора (відступлення прав вимоги) на нового кредитора, яким є позивач, та необхідність негайно сплатити борг за договором позики № 3457311 від 29 жовтня 2020 року в сумі 9517.00 грн.

Листом № 33/3-211040001 від 13 грудня 2023 року ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» повідомило ОСОБА_2 про зміну кредитора (відступлення прав вимоги) на нового кредитора, яким є позивач, та необхідність негайно сплатити борг за договором позики № 3457311 від 29 жовтня 2020 року в сумі 9517.00 грн.

Крім того, ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» на адресу ОСОБА_2 надіслало досудову вимогу про необхідність сплатити борг за договором позики №3457311 від 29 жовтня 2020 року.

З детального розрахунку заборгованості, який складено представником позивача, заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф», станом на 14 серпня 2024 року становить 11234.25 грн, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 3000.00 грн; залишок заборгованості по процентах за користування 6517.00 грн; 3% річних згідно ч.2 ст.625 ЦК України - 361.29 грн; інфляційне збільшення 1355.96 грн.

Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідачка отримала кредитні кошти, однак не виконує зобов`язань щодо їх повернення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено факту видачі відповідачці кредитних коштів за кредитним договором № 3457311 від 29 жовтня 2020 року, а також відповідно і користування ними.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 11, 19, 21, 22, 60 частини першої статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

1) автентифікація - електронний процес, що дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних;

2) багатофакторна автентифікація - автентифікація з використанням двох або більше факторів автентифікації, що належать до різних груп факторів автентифікації;

11) електронна ідентифікація - процес використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або уповноваженого представника юридичної особи;

21) ідентифікаційні дані особи - набір даних, які дають змогу встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи;

22) ідентифікація особи - процес використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті якого забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або уповноваженого представника юридичної особи та перевірка належності особі таких даних;

60) фактор автентифікації - одна з ознак на основі знання (володіння інформацією (даними), що відома лише користувачу) або володіння (використання матеріального предмета, яким володіє лише користувач), або притаманності (перевірка біометричних даних або інших властивостей (рис, характеристик), притаманних лише користувачу, що відрізняють його від інших користувачів).

Отже, процедура накладення електронного підпису особою передбачає її електрону ідентифікацію, яка полягає у використанні засобів і методів, які дозволяють однозначно встановити особу.

Згідно частини першої статті 14 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронна ідентифікація здійснюється з використанням засобів електронної ідентифікації та процедури автентифікації відповідно до схем електронної ідентифікації.

На виконання приписів Закону України «Про електронні довірчі послуги» в Україні діють декілька способів електронної ідентифікації особи, які дозволяють однозначно її встановити, а саме:

1) використання кваліфікованого електронного підпису особи, який розміщений у вигляді приватного ключа на матеріальному носії інформації;

2) використання систем BankID, зокрема Національного банку України, який регулюється постановою правління цього банку від 17 березня 2020 року №32.

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 частини другої розділу I Загальні положення постанови правління Національного банку України від 17 березня 2020 року №32 визначено:

1) абонент-ідентифікатор - банк України, який є абонентом Системи BankID Національного банку та безпосередньо виконує функції ідентифікації, автентифікації та верифікації клієнтів (банку), які є користувачами Системи BankID Національного банку;

2) абонент - надавач послуг - абонент Системи BankID Національного банку, який з її використанням отримує від абонента-ідентифікатора дані користувача Системи BankID Національного банку з метою надання йому послуг;

6) автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу встановити та підтвердити особу користувача Системи BankID Національного банку.

Статтею 23 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що надавачі платіжних послуг, визначені в пункті 9 частини першої статті 10 цього Закону, зобов`язані здійснювати ідентифікацію та верифікацію користувачів відповідно до вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

З огляду на зазначені вище положення законодавства, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду про те, що лист ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» від 06 грудня 2023 року № 06/12-2023-2, адресований ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», згідно з яким 29 жовтня 2020 року було здійснено успішний переказ в сумі 3000.00 грн на платіжну карту НОМЕР_1 , номер платежу 39561, не містить інформації про те, що кошти у сумі 3000.00 грн надавалися саме ОСОБА_2 згідно Договору № 3457311 від 29 жовтня 2020 року.

Крім того, суд першої інстанції також вірно встановив, що довідка про ідентифікацію, видана ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», містить інформацію про одноразовий ідентифікатор, який відмінний від електронного підпису одноразовим ідентифікатором ОСОБА_2 , зазначеного в Договорі № 3457311 від 29 жовтня 2020 року, що нівелює інформацію, викладену в цій довідці, яка позивачем надана на підтвердження підписання електронним цифровим підписом, зазначеним у ній, саме кредитного договору.

Позивач надав суду детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_2 , але такий розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, в матеріалах справи відсутній і сам графік погашення заборгованості, підписаний відповідачкою.

Таким чином, ТОВ «АРТЕМІДА-Ф» не надано належних й допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачкою кредитних коштів, згідно Договору №3457311 від 29 жовтня 2020 року, та наявності у ОСОБА_2 простроченої заборгованості у зв`язку з користуванням цими коштами.

Суд вірно вказав, що за умовами кредитного договору відповідачка мала б отримувати кошти шляхом їх перерахування в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Проте матеріали позову не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 отримувала кредитні кошти у визначеному договором порядку та розмірі.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо презумпції правомірності правочину, то колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не зроблено висновку про неукладеність спірного кредитного договору, а, зокрема, про недоведеність переказу кредитних коштів саме відповідачці, як умова його виконання.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.374, 375, 367, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2025 року.

Головуючий

Судді