Справа № 305/3471/25
Номер провадження 2-з/305/15/25
УХВАЛА

25.09.2025 року м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючої судді Попової О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Світлик Олена Юріївна, заінтересована особа ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

До Рахівського районного суду Закарпатської області 24.09.2025 надійшла заява представника заявниці ОСОБА_1 адвоката Світлик О.Ю., заінтересована особа ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви.

У заяві заявник просить суд: накласти арешт на автомобіль марки TOYOTA RAV4 ACTIVE 2.0 CVT (DM), рік випуску 2023, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований ТСЦ 2141, 09.12.2023 на ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 до вирішення справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначається, що 06 вересня 2012 року між заявником (позивачем) ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №1338. Від даного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з заявницею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2024 року (справа № 308/1437/24) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано та стягнуто на користь позивачки з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини від заробітку (доходу) батька. За час перебування у шлюбі, подружжя придбало транспортний засіб автомобіль марки TOYOTA RAV4 ACTIVE 2.0 CVT (DM), рік випуску 2023, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був зареєстрований на відповідача ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу сторони досягли добровільної домовленості про те, що позивачка ОСОБА_5 не буде звертати виконавчий лист до виконання про стягнення аліментів на утримання їхньої спільної дитини, а відповідач ОСОБА_2 залишить їм у користування автомобіль, який вони придбали за час перебування у шлюбі. Однак, відповідач ОСОБА_2 після чергового скандалу та з`ясування стосунків, забрав транспортний засіб, який є їхньою спільною сумісною власністю від позивачки ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що автомобіль зареєстрований на нього, є рухомим майном та він може ним розпоряджатися на власний розсуд та має намір його продати. Згідно договору купівлі-продажу №1740 від 13.09. 2023 року вартість даного автомобіля становить 1 252 158, 00 гривень. Позивачка ОСОБА_1 вважає, що така поведінка позивача є недопустимою та є підставою для подання заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки TOYOTA RAV4 ACTIVE 2.0 CVT (DM), рік випуску 2023, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 та звернення до суду з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя та вважає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі про поділ майна подружжя, з яким має намір звернутися до суду, оскільки є реальна загроза того, що відповідач може здійснити відчуження даного транспортного засобу без її згоди та розпорядитися коштами отриманими внаслідок продажі автомобіля на власний розсуд. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів охорони матеріально-правових інтересів заявниці (позивачки) ОСОБА_1 від можливих недобросовісних дій з боку відповідача ОСОБА_2 , щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на її користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Крім цього, таке забезпечення позову як накладення арешту на автомобіль буде передбачати співмірність співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права та законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання про накладення арешту.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши додатки до неї, доходить наступного.

За вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін

Суд не вбачає необхідності виклику особи, яка звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, а також для призначення розгляду заяви у судовому засіданні з викликом сторін.

Частиною першою та другою статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Із наведеного випливає, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на майно без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в цивільному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи заявника на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст. 154 ЦПК України).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-2552цс16 у постанові від 18.01.2017.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволена заява про забезпечення позову, якщо заявник не мотивував, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Із поданої заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви та додатків до неї убачається, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2024 року (справа № 308/1437/24) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано та стягнуто на користь позивачки з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно договору купівлі-продажу №1740 від 13.09.2023 року, за час перебування у шлюбі, подружжя придбало транспортний засіб автомобіль марки TOYOTA RAV4 ACTIVE 2.0 CVT (DM), рік випуску 2023, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був зареєстрований на ОСОБА_2 ..

За вказаних обставин, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет майбутнього позову у справі про поділ спільного майна подружжя, а саме вищевказаний автомобіль та заявлений захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки TOYOTA RAV4 ACTIVE 2.0 CVT (DM), рік випуску 2023, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був зареєстрований на ОСОБА_2 , є взаємопов`язаними, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав заявника як позивача, за захистом яких вона має намір звернутися до суду. Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист порушених прав та поновлення порушених прав та інтересів заявника. При цьому, заявлений спосіб забезпечення позову не призведе до обмеження прав інших осіб, що можуть набути статусу відповідачів, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав заявника.

Таким чином, з метою уникнення зазначених негативних наслідків та запобігання унеможливленню виконання рішення суду та ефективного захисту прав та інтересів заявника, який набуде статусу позивача після подання позову, буде доцільним вжити заходи забезпечення позову, що відповідатимуть майбутньому позову, шляхом накладенням арешту на автомобіль марки TOYOTA RAV4 ACTIVE 2.0 CVT (DM), рік випуску 2023, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був зареєстрований на ОСОБА_2 ..

З урахуванням положень ст. 154 ЦПК України, суддя не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суддя доходить висновку про задоволення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10-13, 149-153, 258, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Світлик Олена Юріївна, заінтересована особа ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки TOYOTA RAV4 ACTIVE 2.0 CVT (DM), рік випуску 2023, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований ТСЦ 2141, 09.12.2023 на ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 до вирішення справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя по суті.

Роз`яснити заявнику, що останній у відповідності до вимог ч. 4 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Стягувач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканка АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканець: АДРЕСА_1 ;

Суддя О.М. Попова