Справа № 750/1097/25
Провадження № 2/750/1016/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Левченка К.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Сагаля С.В.,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

треті особи: ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра», Моторне (транспортне) страхове бюро України,

в с т а н о в и в :

у січні 2025 року ОСОБА_5 через свого представника адвоката Кушнеренка Є.Ю. звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до ОСОБА_4 в якому просить стягнути на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 75361 грн. 27 коп., витрати на оплату автотоварознавчого дослідження транспортного засобу в розмірі 4000 грн., а також витрати по сплаті судового збіру у розмірі 1211 грн. 20 коп. і витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 12000 грн.

Обґрунтувано позов тим, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася 26 липня 2024 року, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , який належить на праві власності його дружині ОСОБА_6 , а саме: Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (євро протокол) від 26.07.2024, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 правил дорожнього руху. На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника автомобіля «Wolkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у відповідності до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Приватному акціонерному товаристві «Саламандра». Оскільки відносно страхової компанії ПрАТ СК «Саламандра» Національним банком України 14 травня 2024 року прийнято рішення про анулювання ліцензії, а тому питання виплати страхового відшкодування вирішувалося МТСБУ та зі згоди позивача і страховика було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 19990 грн. 69 коп., а також, відповідачем добровільно виплачено позивачу франшизу в розмірі 3200 грн. Проте, позивач замовила звіт про оцінку розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у СПД «Щербатий А.А.» і за висновком № 242/24 від 15 грудня 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_1 становить 118262 грн. 23 коп.

Позивач зазначає, що оскільки розмір страхового відшкодування є недостатнім для відновлення пошкодженого автомобіля, а тому різницю в розмірі 75361 грн. 27 коп. між визначеною згідно звіту СПД ОСОБА_7 вартістю відновлювального ремонту 118262 грн. 23 коп. за мінусом ПДВ в розмірі 19710 грн. 27 коп. (оскільки автомобіль на даний час не відремонтовано) та виплаченою сумою страхового відшкодування в розмірі 19990 грн. 69 коп. і сумою франшизи в розмірі 3200 грн. (яку відповідач сплатив добровільно) має сплатити особа, визнана винною у вчиненні ДТП, тобто відповідач у справі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

06 лютого 2025 року представник відповідача засобами поштового зв`язку надіслав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що звертаючись до суду з позовом, позивач не обґрунтовує необхідність замовлення звіту саме у СПД ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 ні безпосередньо, ні через оцінювача ОСОБА_7 , не вживала заходів щодо повідомлення відповідача чи страхової компанії про час, місце і дату огляду ТЗ позивача. А тому відповідач вважає, що звіт про оцінку автотоварознавчого дослідження транспортного засобу № 242/24 від 15.12.2024 не є належним та допустимим доказом в даній цивільній справі.

Крім того, 27.07.2024 позивач звернулася до страховика із повідомленням про ДТП. 02.09.2024 позивач подала до страховика заяву про страхове відшкодування та просила компенсувати їй майнову шкоду в узгодженому розмірі із франшизою 23190 грн. 69 коп. Оскільки франшизу в сумі 3200 грн. відповідач сплатив у добровільному порядку, то МТСБУ на користь позивача компенсувало 19990 грн. 69 коп. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна якщо страховик та потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Натомість потерпіла сторона позивач чомусь змінила раніше висловлену позицію і звернулася до відповідача з даним позовом.

21 лютого 2025 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України через систему «Електронний суд» надіслала до суду пояснення, зазначивши, що на момент ДТП обидва транспортні засоби були забезпечені полісами обов`язкового страхування. Відповідно до положень п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Станом на дату ДТП максимальний розмір відшкодування у разі оформлення документів про ДТП складав суму 80 000 грн. Згідно Акту № 0053190.07.24/1 від 23.12.2024 року вбачається, що сума страхової виплати була погоджена із потерпілим в розмірі 19990 грн. 69 коп. Отже, за заявою страховика в особі тимчасового адміністратора було погоджено проведення виплат страхового відшкодування потерпілим за діючими полісами ОСЦПВ за рахунок централізованих фондів Бюро та сплачено позивачу погоджену ним із страховиком суму відшкодування в розмірі 19990 грн. 69 коп.

24 лютого 2025 представник відповідча через систему «Електронний суд» надіслав до суду додаткові письмові пояснення, зазначивши, що докази проведеного ремонту свого автомобіля позивач не надає і не повідомляє в якому він зараз стані. Отож, підстави для стягнення з відповідача різниці між страховою виплатою і вартістю ремонту автомобіля позивача за мінусом ПДВ відсутні. Якщо враховувати акт огляду оцінювача ОСОБА_9 , калькуляцію, та узгодження, які були складені страховиком за погодженням із позивачем, то згідно розрахунків страховика/МТСБУ вартість ремонту ТЗ позивача = 49 056.16 грн., + ПДВ, але воно не розраховувалося, бо є узгодження між страховиком та позивачем.

Також, представник відповідача заявив клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи.

19 березня 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» надіслав до суду додаткові пояснення, в яких просив відмовити ОСОБА_4 у клопотанні про призначення судово автотоварознавчої експертизи, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів для ухвалення у справі рішення про задоволення вимог позивача.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 квітня 2025 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2025 року, у зв`язку з надходження на адресу суду висновку експерта, провадження у справі поновлено та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме в сумі 19180 грн. 23 коп., посилаючись на те, що позивач узгодила розмір страхової виплати із страховиком, а тому винний у ДТП відповідач має обов`язок відшкодувати шкоду поза межами ліміту відповідальності страховика.

Представник МТСБУ у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду пояснення, в яких просила справу розглянути у відсутність представника.

Третя особа Шиманський О.О. у судовому засіданні підтримав заявлений його дружиною позов та просив суд задовольнити вимоги у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника та пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

26 липня 2024 року в м. Чернігові по пр. Михайла Грушевського, 1 водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «Wolkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 , на перехресті з круговим рухом змінював напрямок руху з лівої на праву смугу для здійснення виїзду з кола і під час маневру не переконався у безпеці його виконання, не надавши перевагу транспортному засобу Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , здійснив з ним зіткнення, внаслідок чого автомобіль Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (євро протокол) від 26.07.2024, ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 правил дорожнього руху (а.с. 17-19).

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних № 216725573 підтверджено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Wolkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 застрахована в ПрАТ «Саламандра» (а.с. 24).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , Шиманська Сіма є власником автомобіля Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_1 , який зазнав пошкоджень в результаті ДТП (а.с. 13).

На підтвердждення своїх вимог позивач надав до позовної заяви копію звіту про оцінку № 242/24 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 15.12.2024, згідно якого встановлено, що вартість ремонту легкового автомобіля Mitsubishi L200, VIN НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_1 , після ушкодження складає 118262 грн. 23 коп. Матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ легкового автомобіля Mitsubishi L200, VIN НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_1 складає 55813 грн. 63 коп. (а.с. 31-40).

Загальна вартість робіт по складанню звіту про оцінку згідно Акту № 242/24 здачі-прийняття робіт (надання послуг) складає 4000 грн. (а.с. 57).

Відповідно до висновку експерта № 384/25-24 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 16.07.2025, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу та ПДВ 20,00%, завдана власнику автомобіля Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_1 під час ДТП, яка сталася 26.07.2024, складає

-на момент ДТП 26.07.2024 51617 грн. 24 коп.,

-на момент проведення експертизи 59746 грн. 33 коп.

Вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу його складників та ПДВ 20,00%, завдана власнику автомобіля Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_1 під час ДТП, яка сталася 26.07.2024, складає

-на момент ДТП 26.07.2024 90033 грн. 65 коп.,

-на момент проведення експертизи 102117 грн. 25 коп.

Висновком експерта встановлено, що автомобіль на час проведення експертизи не відремонтований.

Вартість проведення судової автотоварознавчої експертизи № 384/25-24 склала 5937 грн. 12 коп., яка оплачена відповідачем (а.с. 185).

Як пояснив у судовому засіданні представник позивача та підтверджується матеріалами справи, позивач вчасно звернулася до ПрАТ «Саламандра» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування, надавши відповідний пакет документів.

14 травня 2024 року Національний банк України ухвалив рішення про застосування до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» заходу впливу у вигляді анулювання ліцензії на здійснення страхової діяльності, зокрема, ліцензії на провадження обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовує шкоду за страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи. У разі початку процедури банкрутства страховика, потерпіла особа може звернутися з вимогою про відшкодування шкоди у процедурі, передбаченій Кодексом України з питань банкрутства, та захистити своє право на відшкодування шкоди в такий спосіб. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає обов`язку МТСБУ на відшкодування шкоди замість виключеного члена у випадку виключення зі складу членів МТСБУ з інших підстав, і в цих випадках страховик повинен нести матеріальну відповідальність самостійно на загальних підставах. Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21). Також, близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 607/5938/20. Отже, у МТСБУ не виникло обов`язку з проведення регламентної виплати позивачу. Однак, така виплата не виключається за зверненням самого страховика до МТСБУ та погодження з ним механізму проведення виплат страхового відшкодування потерпілим за діючими полісами ОСЦПВ за рахунок централізованих фондів Бюро.

03.01.2025 позивач направила до МТСБУ заяву про страхове відшкодування, в якій просила виплатити узгоджену суму страхового відшкодування (а.с. 20).

07.01.2025 на банківський рахунок ОСОБА_3 надійшло від МТСБУ страхове відшкодування у розмірі 19990 грн. 69 коп. (а.с. 29).

Також, відповідачем 06.01.2025 на рахунок ОСОБА_3 було здійснено оплату франшизи у розмірі 3200 грн. (а.с. 30).

Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 2.1 статті 2 Закону №1961- IV передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вказана норма кореспондується зі частиною другою статті 999 ЦК україни, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону №1961- IV є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону №1961- IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону №1961- IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону №1961- IV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону №1961- IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У справі № 569/13697/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 21 березня 2018 року), залишаючи без змін рішення апеляційного суду, звернув увагу, що позивач підписав заяву про виплату страхового відшкодування і погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону №1961- IV. Однак суд першої інстанції, стягуючи зі страховика на користь позивача різницю між страховою виплатою та розміром шкоди, з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром страхового відшкодування, дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку такої виплати.

Також у справі №333/2096/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 10 червня 2020 року), скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій в частині стягнення зі страховика майнової шкоди, виходив із того, що страховик та потерпілий дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджено відповідною заявою позивача.

Подібну правову позицію Верховний Суд висловив також у постанові від 13 грудня 2023 року у справі № 759/28079/21, провадження №61-5522св23 та у постанові від 21 квітня 2025 року у справі №127/2551/23, провадження №61-16079св24.

У розглядуваній справі судом встановлено, що 02 вересня 2024 року ОСОБА_8 узгодила з ПрАТ «СК «Саламандра» розмір страхового відшкодування в сумі 23190 грн. 69 коп., з яких оплата за страховою франшизою в розмірі 3200 грн. була здійсненна відповідачем (а.с. 20).

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.

Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначав, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У своїй заяві про страхове відшкодування від 02.09.2024 ОСОБА_8 вказала, що даною заявою вона підтверджує, що на вимогу п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вона погоджується з розміром та способом визначення страхового відшкодування шляхом складення калькуляції спеціалістом Страховика (а.с. 20).

При цьому, 01.08.2024 року було проведено огляд пошкодженого автомобіля в присутності позивача, що підтверджується актом огляду колісного транспортного засобу від 01 серпня 2024 року, а за наслідками огляду 11.08.2024 складено ремонтну калькуляцію за допомогою системи Аудатекс, на підставі яких і було визначено розмір страхового відшкодування, з яким, згідно заяви від 02.09.2024 погодилася власник пошкодженого транспортного засобу Шиманська Сіма (а.с. 107-108, 153).

Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату позивачу узгодженого розміру страхового відшкодування за мінусом франшизи, що сторонами визнається.

Тобто, за змістом вказаного узгодження ОСОБА_8 , діючи добровільно, на власний розсуд погодилась із розміром страхового відшкодування Моторного (транспортного) страхового бюро України в сумі 19990 грн. 69 коп. при ліміті відповідальності страховика в розмірі 80000 грн. та правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до відповідача суперечить як попередній поведінці позивача, так і засадам розумності та диспозитивності.

Відомостей про те, що ОСОБА_8 підписала вказане узгодження під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій, матеріали розглядуваної справи не містять.

Враховуючи висновки судової автотоварознавчої експертизи від 16.07.2025 № 384/25-24, згідно якої вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу його складників та ПДВ 20,00%, завдана власнику автомобіля Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_1 під час ДТП, яка сталася 26.07.2024, на момент проведення експертизи складає 102117 грн. 25 коп., а з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу та ПДВ 20% вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 59746 грн. 33 коп., суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача має бути стягнута вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля поза межами ліміту відповідальності страховика, а саме: 102117 грн. 25 коп. 19990 грн. 69 коп. (виплачене страхове відшкодування при ліміті відповідальності 80000 грн.) 3200 грн. (сплачена відповідачем франшиза) 59746 грн. 33 коп. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням значання коефіцієнта фізичного зносу та ПДВ 20%, оскільки автомобіль не відремонтовано).

Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути 19180 грн. 23 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої в наслідок пошкодження автомобіля Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_1 під час ДТП, винним у якій визнанний відповідач ОСОБА_4 .

У зв`язку з частковим задоволенням позову між сторонами необхідно розділити понесені у справі судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Також, оскільки судом враховано в рішенні висновок експерта судової автотоварознавчої експертизи, яка була призначена судом, а тому витрати на проведення звіту про оцінку № 242/24 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу СПД «Щербатий А.А.» позивачу відшкодуванню не підлягають.

Разом з тим, судом при ухваленні рішення враховано висновок судового експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої екперитизи № 384/25-24від 16.07.2025 і понесені відповідачем витрати в сумі 5937 грн. 12 коп. мають бути розподіленеі між сторнами відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме, з позивача на користь відповідача мають бути стягнуті понесені витрати на оплату судової експертизи пропорційно до вимог, в частині яких позивачу відмовлено в їх задоволенні.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл інших судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу.

Так, право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Кушнеренко Є.Ю. на підставі договору про надання правничої допомоги від 26.12.2024 (а.с. 59).

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера від 26.12.2024 Шиманська Сіма сплатила АО «Кушнеренко та партнери» 12000 грн. згідно договору про надання правової допомоги (а.с. 60).

Відповідачу правничу допомогу надавав адвокат Сагаль С.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 06.01.2025 (а.с. 94).

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера від 06.01.2025 та 18.09.2025 ОСОБА_4 сплатив адковату Сагалю С.В. загалом 20000 грн. (а.с. 98, 223).

Нормами частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем є документально підтвердженим, спів мірним складності справи, і такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проаналізувавши детальний опис робіт по наданню адвокатом Сагалем С.В. правової допомоги відповідачу, час, витрачений на їх надання, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи, що така розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу в даній справі в сумі 5000 грн., ураховуючи, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 81, 83, 133, 141, 258, 259, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) до ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування майнової шкоди, завданої в наслідок пошкодження автомобіля Mitsubishi L200, д.н.з. НОМЕР_1 під час ДТП, що мала місце 26 липня 2024 року, 19180 грн. 23 коп. (дев`ятнадцять тисяч сто вісімдесят грн. 23 коп.)

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 308 грн. 25 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 3054 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені витрати на оплату судової експертизи у сумі 4426 грн. 12 коп. (чотири тисячі чотириста двадцять шість грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5000 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.09.2025.

Суддя