Справа № 536/435/25
Провадження № 2/536/580/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Споживчий центр», 14 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись, що 17.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 17.05.2024-100001131, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 6 000 грн строком на 98 днів з кінцевим терміном повернення кредиту 22.08.2024 зі сплатою процентів та комісії згідно графіку платежів. Внаслідок порушення відповідачкою своїх зобов`язань виникла заборгованість у розмірі 18 240 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 6 000 грн, по процентам в сумі 8 820 грн, 420 грн комісії та 3 000 грн неустойки, що і просили стягнути з ОСОБА_1 та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп.

Ухвалою судді від 20 лютого 2025 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відзив на позовну заяву відповідвачкою не подано, натомість долучено квитанції на підтвердження сплати заборгованості по кредиту.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про електронну комерцію», главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Установлено, що 17.05.2024 сторони ТОВ «Споживчий центр» та відповідачка ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 17.05.2024-100001131, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався надати відповідачці кредит у розмірі 6 000 грн строком на 98 днів з кінцевим терміном повернення кредиту 22.08.2024, з процентною ставкою у розмірі 1,13 % за один день користування кредитом.

Позивач ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачкою виконав, надавши їй грошові кошти в сумі 6 000 грн, що підтверджується квитанцією № від 17.05.2024 через систему Liqpay.

Відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 22.08.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 18 240 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 6 000 грн, по процентам в сумі 8 820 грн, 420 грн комісії та 3 000 грн неустойки.

Як слідує з наданих відповідачкою квитанцій № 672372426 від 06.03.2025, №669368014 від 03.03.2025, №689858193 від 24.03.2025, №7ВНА-10ХТ-7С4Е-0АС4 від 06.03.2025, №689897408 від 24.03.2025, №675285101 від 09.03.2025, №673093784 від 07.03.2025, №686225504 від 20.03.2025, №748855807 від 22.05.2025, ОСОБА_1 в повному обсязі сплачено вказану суму заборгованості.

Оскільки відповідачка виконав заявлені до неї вимоги, в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд відмовляє позивачу і в стягнені з відповідачки понесених ним судових витрат.

Керуючись статями 13, 81, 141, 142, 259, 263-265,279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко