Дата документу 16.09.2025
Справа № 334/4234/25
Провадження № 2/334/2578/25
16 вересня 2025 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Коломаренко К.А., при секретарі Цілінко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ладозька 36» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ладозька 36» звернулося до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, сформованою в системі «Електронний суд» представником Іваниця О.О. (діє на підставі Договору про надання правничої допомоги від 01.03.2025р.) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми за період з листопада 2019 року по квітень 2025 року в загальному розмірі 24 193,16 гривень, а також судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу та витрати по сплаті судового збору в розмірі.
В обґрунтування позову зазначив, що У 2019 році власниками квартир за адресою АДРЕСА_1 , вирішено створити Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛАДОЗЬКА 36», державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців якого було здійснено 10.04.2019 року, державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців якого було здійснено 10.04.2019 року. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності квартира АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свої зобов`язання зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку не виконують, внески не сплачують, в зв`язку із чим у них утворилася заборгованість зі сплати внесків на утримання багатоквартирним будинком за період з жовтня 2019 року по квітень 2025 року у розмірі 16 595,65 грн.
Ухвалою суду від 03.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, 16.09.2025 року Голова ОСББ «Ладозька 36» надав до матеріалів справи розрахунок по особовому рахунку відповідачів з наявною заборгованістю на суму 13 757,85 гривень, просив справу розглянути без його участі.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка про отримання судової повістки в приміщенні суду та конверт, який повернувся на адресу суду 22.09.2025 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причину неявки суд не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд прийшов до наступних висновків.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
У 2019 році власниками квартир за адресою АДРЕСА_1 , вирішено створити Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ЛАДОЗЬКА 36», державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців якого було здійснено 10.04.2019 року, державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців якого було здійснено 10.04.2019 року.
Згідно з п. 1 Статуту ОСББ «Ладозька 36», об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень (далі співвласники) багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Позивач, основним видом діяльності якого є «81.10 Комплексне обслуговування об`єктів», надає послуги з утримання будинку та його прибудинкової території та виконує функції балансоутримувача будинку, надає житлово-комунальні послуги власникам/орендарям квартир, нежитлових приміщень, машино-місць.
Згідно з інформаційною довідкою з ДРРП №414769491 від 24.02.2025 року, квартира АДРЕСА_4 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по частки кожному.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Згідно зі статтею 16 цього Закону об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.
Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону, внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.
Протоколом № 2 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛАДОЗЬКА 36» по буд. Ладозька 36 від 05 травня 2019 року затверджено тариф на утримання будинку, який становив для першого поверху 4,50 м2, з другого і по останній поверх 5,59 грн за м2.
Протоколом загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛАДОЗЬКА 36» по буд. Ладозька 36 № 7 від 17 березня 2024 року затверджено з 01.06.2024 року тариф на утримання будинку, який становив для першого поверху 7,65 м2, з другого і по останній поверх 7,80 грн за м2.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласники зобов`язані своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені Законом та Статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків та платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, а також звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіяні збитки.
Відповідно до частини шостої статті 22 вказаного Закону, для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.
Також, частиною четвертою статті 319 ЦПК України передбачено, що власність зобов`язує.
Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.
Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, що передбачено статтею 526 ЦК України
Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідачі порушили свої зобов`язання та несвоєчасно і не в повному обсязі (частково) вносили плату за внесками на утримання будинку та прибудинкової території, визначені об`єднанням, у зв`язку з чим за період з 01.10.2019 року по 30.04.2025 року виникла заборгованість у сумі 16 595,65 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який суд визнає обґрунтованим та правомірним.
Разом з тим, Головою правління ОСББ «Ладозька 36» 16.09.2025 року через канцелярію суду подано розрахунок заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.06.2019 року по 31.08.2025 року, з якого вбачається, що відповідачами частково погашено заборгованість за період з 01.10.2019 року по 30.04.2025 року за рахунок платежів, які внесено в червні, серпні та вересні місяці в загальному розмірі 4 390,00 грн. Так, за вирахуванням поточних щомісячних платежів за травень-серпень місяць 2025 року (1 552,20 грн) сума, внесена відповідачами на погашення заборгованості за період з 01.10.2019 року 30.04.2025 року складає 2 837,80 гривень, яку суд враховує при прийнятті рішення у справі.
Таким чином, сума заборгованості відповідачів за період з 01.10.2019 року по 30.04.2025 року складає 13 757,85 гривень (16 595,65 грн 2 837,80 грн).
Позивачем також заявлено вимогу про стягнення трьох відсотків річних в сумі 1 311,10 гривень, інфляційні втрати в сумі 6 286,41 гривень, за період з 01.10.2019 року по 30.04.2025 року включно, про що надано відповідні розрахунки (а.с.18-20).
Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно зі ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.
24.02.2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Надалі дію воєнного стану неодноразово було продовжено, зокрема Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2500-IX від 15 серпня 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 5 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, в подальшому дію воєнного стану неодноразово продовжено та на теперішній час дію воєнного стану не скасовано.
Постановою КМ України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64«Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення 3 % річних підлягають стягненню з відповідача за період з 01 жовтня 2019 року по 23 лютого 2022 року включно, а в частині стягнення інфляційних втрат - за період з жовтня 2019 року по лютий 2022 року включно.
При дослідженні розрахунку 3% річних та розрахунку інфляційних втрат, які надані позивачем, у суду виникли сумніви щодо правомірності нарахованих позивачем сум, у зв`язку з чим судом здійснено перерахунок 3% річних та інфляційних втрат.
Враховуючи, що кінець періоду нарахування інфляційних втрат припадає на 23 число лютого місяця 2022 року, розрахунок робиться з врахуванням повного лютого місяця 2022 ркоу.
Заборгованість відповідачів, згідно розрахунку, наданого позивачем, за період з жовтня 2019 року по лютий 2022 року становила 5 652,50 гривень.
Розрахунок інфляційних втрат за період з жовтня 2019 року по лютий 2022 року здійснюється за формулою :
ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) (ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення).
Останній період IIc (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.19593626
Таким чином розмір інфляційних втрат за період з жовтня 2019 року по лютий 2022 року складає 1 107,53 гривень (5 602,84 x 1.19593626 - 5 652,50), яка підлягає стягненню з відповідачів. Разом з тим, згідно розрахунку позивача, за вказаний період інфляційні втрати склали 4 459,55 гривень, що є значно завищеною сумою.
Заборгованість відповідачів, згідно розрахунку, наданого позивачем, за період з 01 жовтня 2019 року по 23 лютого 2022 року становила 5 602,84 гривень.
Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100 (С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення).
Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 01/10/2019 до 31/12/2019 5 602,84 x 3 % x 92 : 365 : 1009242,37 грн.
з 01/01/2020 до 31/12/2020 5 602,84 x 3 % x 366 : 366 : 100366168,09 грн.
з 01/01/2021 до 23/02/2022 5 602,84 x 3 % x 419 : 365 : 100419192,95 грн.
Таким чином розмір 3% річних за період з 01 жовтня 2019 року по 23 лютого 2022 року складає 403,40 гривень, яка підлягає стягненню з відповідачів. Разом з тим, згідно розрахунку позивача, за вказаний період нараховано 3% річних в розмірі 839,25 гривень, що є значно завищеною сумою.
З огляду на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача підлягає солідарному стягненню заборгованість за внесками по управлінню будинком за період з 01.10.2019 року по 30.04.2025 року у розмірі 13 757,85 гривень, три відсотки річних за період з 01 жовтня 2019 року по 23 лютого 2022 року включно в сумі 403,40 гривень, інфляційні втрати за період з жовтня 2019 року по лютий 2022 року включно в сумі 1 107,53 гривень, а всього 15 268,78 гривень.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, які задоволено на 63% (15 268,78 грн. * 24 193,16 грн), а саме в розмірі сумі 1 526,12 гривень (2 422,40 грн * 63%) в рівних частках, тобто по 763,06 гривень з кожного відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що між ОСББ «ЛАДОЗЬКА 36» та адвокатом Іваницею О.О. укладено 01.03.2025 року Договір про надання правничої допомоги, за умовами п. 4.4, 4.5 якого адвокатом забезпечується надання правничої допомоги, зокрема за складання та подання до суду позовної заяви, виготовлення копій документів (додатків) до позовної заяви, витребування інформації для підготовки позовної заяви (направлення адвокатських запитів, запитів тощо) -2000,00 грн; за представництво інтересів в суді першої інстанції - 1200,00 грн, у разі відміни судового засідання (не з вини адвоката) але з`явлення його до суду 600,00 грн; Клієнт відшкодовує Адвокату фактичні видатки, пов`язанні з виконанням доручення (транспортні витрати (проїзд), послуги зв`язку, відправка поштової кореспонденції, друкарські, копіювальні та інші технічні роботи), та які підтверджуються видатковими документами (проїзні квитки, чеки, квитанції, накладні та ін.).
В позовній заяві позивачем зазначено, що сума судових, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи на правничу допомогу дорівнює 3 450,00 грн., які складаються з 2000,00 грн за підготовку та подання до суду позовної заяви, виготовлення копій документів (додатків) до позовної заяви; 1200,00 грн за представництво інтересів в суді першої інстанції; 250,00 грн. поштових витрат, витрат за отримання інформації щодо зареєстрованого за відповідачами майна.
Згідно положень ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд враховує, що відповідно до ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до акту надання послуг від №3 року адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги на загальну суму 2 108,00 гривень:
1)підготовлено (складено) та подано позовну заяву про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виготовлено копії документів (додатків) до позовної заяви;
2)направлено позовну заяву про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з додатками (поштові витрати).
Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22).
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (див. постанову Верховного Суду від 12.01.2023 у справі № 910/8342/21).
Разом з тим, суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17).
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому, суд враховує, що складання позову у даній справі не потребувало аналізу великої кількості документів та оплати послуг адвоката в ході розгляду справи судом, справа розглянута у спрощеному провадженні.
Відтак, надання правничої допомоги адвокатом у даній справі зводилося до складання та подання позовної заяви, з мінімальною кількістю доказів.
Враховуючи зазначене, результат розгляду справи в суді (задоволення позову), оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат, предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також врахувавши поведінку сторони під час розгляду справи та відсутність клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у сумі 1 000,00 грн., що відповідає критеріям розумності, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках, тобто по 500,00 гривень з кожного.
Керуючись ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України ст. ст. 11, 13, 81, 89, ч. 2 п. 1 ст. 141, 258-259, 263-265, ч. 1 п. 2 ст. 280 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Коломаренко К. А.