ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8283/25 Справа № 199/665/25 Суддя у 1-й інстанції - Богун О.О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря судового засідання: Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №199/665/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні та визнання права власності на цю частку, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Бардаченко Дмитра Володимировича на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17 червня 2025 року про призначення судово-оціночної експертизи, ухвалене у складі судді Богуна О.О., -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні та визнання права власності на цю частку.

Ухвалою суду від 21 січня 2025 року було відкрито провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19 травня 2025 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

17 червня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Скочко О.А. надійшло клопотання про проведення судово-оціночної експертизи.

Клопотання обґрунтоване тим, що вартість частки, що належить відповідачу ОСОБА_2 має істотне значення для об`єктивного вирішення справи.

У зв`язку з тим, що сторонами надано звіти про оцінку нерухомого майна, що є предметом поділу, в яких зазначено різна вартість об`єкту дослідження, представник позивача вважає за необхідне провести експертизу.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17 червня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні та визнання права власності на цю частку, призначено судово-оціночну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення експертизи поставлено наступні питання: «яка ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ?; яка ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер :01:283:0029, площею 0,0785 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ?»

Провадження по справі до закінчення проведення експертизи - зупинено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, відповідач ОСОБА_2 , в особі свого представника - адвоката Бардаченко Д.В. подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема п.п.8, 10 ч.2 ст.197 ЦПК України у взаємозв`язку з ч.ч.1, 2 ст.126 ЦПК України та ч.2 ст.222 ЦПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було винесено судове рішення помилково, оскільки розгляд клопотання про призначення експертизи є завданням підготовчого провадження й відповідно процесуальні дії які слід вчиняти на стадії підготовчого провадження не можуть бути вчинені на іншій стадії процесуального розгляду справи.

У зв`язку з чим просив ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17 червня 2025 року про призначення судово-оціночної експертизи скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Скочко О.А. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечувала проти апеляційної скарги, вважає її безпідставною, необґрунтованою та такою, що суперечить практиці не тільки Верховного Суду, а й Європейського Суду з прав людини.

Зазначає, що апеляційна скарга та фактично зводиться до необхідності повторного дослідження наявних у справі доказів, неможливості встановити істини в справі, що не може бути підставою для скасування законного рішення суду.

Зазначає, що представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бардаченко В.В. після закриття підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті подав письмові пояснення, до яких долучив звіт про оцінку спірного майна.

Вказує, що саме це і стало підставою для заявлення клопотання про судово-оціночну експертизу.

Також зазначає, що проаналізувавши звіт, який долучив представник відповідача (він же апелянт), вартість об`єкту нерухомого майна відрізняється від звіту, який долучався стороною позивача заяви. Наявна суттєва розбіжність вартості спірного об`єкту нерухомого майна.

При цьому зауважує, що під час проведення підготовчого засідання відповідач за участю іншого представника не надали жодного доказу, які б спростовували вартість предмету спору, яку було зазначено в позові, хоча скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву та заявили про допит свідків.

Вказує, що відповідно до ч.3 ст.83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Звертає увагу, що 17 червня 2025 року було подано клопотання про проведення судово-оціночної експертизи, оскільки реальна вартість частки, що належить відповідачу має істотне та першочергове значення для об`єктивного вирішення справи та впливає на суму, яка була внесена позивачем на депозит суду для забезпечення отримання відповідачем належних грошей.

Принцип рівності перед законом є однією з основних засад судочинства, що закріплено в пункті 2 частини 3 статті 129 Конституції України. Він передбачає, що всі учасники судового процесу рівні перед законом і судом.

Зауважує, що процесуальний закон не забороняє призначати судову експертизу під час розгляду справи по суті для з`ясування всіх обставин справи. Згідно із частиною 1 статті 222 ЦПК України під час відкриття розгляду справи по суті головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви або клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Вказує, що суд 1-ї інстанції об`єктивно, законно та обґрунтовано дослідив всі обставини і зробив висновок, яким встановив необхідність проведення судово-оціночної експертизи задля об`єктивного та справедливого вирішення справи. Тому твердження апелянта та його представника про порушення норм процесуального права у даній справі безпідставне та необґрунтоване.

Тому вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм чинного процесуального законодавства, зроблені судом 1-ї інстанції висновки відповідають дійсній необхідності провести судово-оціночної експертизу і підстав для скасування законної ухвали Суду 1-ї інстанції апелянтами не наведено.

У зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника у цивільній справі №199/665/25 залишити без задоволення, ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпра від 17 червня 2025 року залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бардаченко В.В. в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивач у судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила суд відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Згідно частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до частини другої статті 189 ЦПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Цивільним процесуальним кодексом України не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі №234/11607/20 (провадження №61-15126св21), зроблено висновок, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

У справі, що переглядається ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні та визнання права власності на цю частку.

Ухвалою суду від 21.01.2025 було відкрито провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19 травня 2025 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

17 червня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Скочко О.А. надійшло клопотання про проведення судово-оціночної експертизи.

Експертиза призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, рішення суду має прийматися у повній відповідності з нормами процесуального та матеріального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для проведення такої експертизи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, у змагальному процесі позивач повинен довести вимоги, на які він посилається, відповідач заперечення, які висуває проти заявлених позовних вимог, а суд повинен забезпечити змагальність сторін процесу.

У змагальному процесі обов`язки мають як сторони, так і суд, який зобов`язаний забезпечити змагальність процесу.

Згідно із частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Такі правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 24 травня 2023 року у справі № 567/792/22 (провадження № 61-431св23).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою суду першої інстанції. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про призначення експертизи заявлене в судовому засіданні. Частина восьма статті 83 ЦПК України вказує лише на те, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк із причин, що не залежали від неї.

Отже, позивач має обґрунтувати, чому він не міг заявити його у підготовчому засіданні.

А суд, розглядаючи це клопотання повинен застосовувати норму частини восьмої статті 83 ЦПК України.

Колегія суддів враховує, що клопотання про призначення експертизи у справі, за правилами статті 189 ЦПК України, має бути заявлене на стадії підготовчого провадження.

Проте процесуальний закон не забороняє призначати судову експертизу під час розгляду справи по суті для з`ясування всіх обставин справи.

Згідно із частиною першою статті 222 ЦПК України під час відкриття розгляду справи по суті головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви або клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

А відповідно до частини другої статті 222 ЦПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Якщо ж суд установить, що клопотання про призначення судової експертизи заявлене у судовому засіданні, і сторона обґрунтує поважність причин, за яких воно не було заявлене у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, то призначення експертизи на стадії судового провадження буде цілком відповідати закону.

Встановивши за обставинами даної справи (наявність двох різних звітів про вартість об`єкту нерухомого майна, надані сторонами), що метою призначення експертизи по справі є те, що від одержаного висновку безумовно залежить результат прийняття рішення з розв`язання конкретного спору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання позивача щодо призначення експертизи підлягає задоволенню. Колегія суддів погоджується з даним висновком.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, та не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції при вирішенні питання про призначення експертиз і не тягнуть скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17 червня 2025 року про призначення судово-оціночної експертизи немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бардаченко Дмитра Володимировича - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 17 червня 2025 року про призначення судово-оціночної експертизи у цивільній справі №199/665/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 17.09.2025р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв