Справа № 491/362/25
УХВАЛА

23 вересня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючої судді Надєр Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Гула О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьїв цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ананьївського районного суду Одеської області знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України.

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій зазначає, що вони проживали разом з ОСОБА_2 з травня 2019 року як чоловік та дружина, однак шлюб між ними не був зареєстрований. Фактичні шлюбні відносини між ними виникли з травня 2019 року та припинилися у серпні 2023 року. За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, робили ремонт у будинку, який розташований в с. Гандрабури Подільського району Одеської області, купували меблі, побутову техніку. Під час спільного проживання в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 визнавав себе батьком ОСОБА_3 .. З моменту народження дитини вони проживали разом, виховували сина, утримували його. ОСОБА_2 виконував усі обов`язки батька дитини, передбачені чинним законодавством. Оскільки вони з ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі, вони не подали спільної заяви батьків про визнання батьківства, а тому відомості про батька були внесені у актовий запис відповідно до ст.135 СК України, тобто, за вказівкою матері. При цьому у графі «прізвище батька» вона зазначила своє прізвище « ОСОБА_4 », а в графі «ім`я та по батькові» вказала « ОСОБА_5 », що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості дитини з ОСОБА_2 .. В період з травня 2019 року вони проживали у будинку бабусі заявника в с. Гандрабури Подільського району Одеської області. В подальшому приблизно з лютого 2021 року вони переїхали до м. Одеси, де у ОСОБА_2 була робота. Вони втрьох проживали у квартирі в м. Одеса, яку орендував ОСОБА_2 .. В серпні 2022 року у них було скрутне матеріальне становище, а тому заявник з дитиною повернулася до своєї бабусі у м. Ананьїв Подільського району Одеської області, а ОСОБА_2 продовжував працювати в м. Одесі та матеріально підтримував заявника та їхнього сина. У травні 2023 року ОСОБА_2 було мобілізовано до Збройних Сил України, але він продовжував забезпечувати заявника та їхнього сина матеріально. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , виконуючи бойове завдання, загинув, у зв`язку з чим у заявника та їхнього з ОСОБА_2 сина виникло право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника та одноразової допомоги від держави. Вона зверталась з усним зверненням до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо документального оформлення вказаної допомоги від держави, однак їй вказано на необхідність надання документів, що підтверджують родинні відносини між загиблим ОСОБА_2 та нею і сином ОСОБА_3 .. На даний час заявник бажає отримати грошову допомогу після загибелі ОСОБА_2 як жінка, з якою загиблий проживав однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови, що факт встановлено рішенням суду, тому заявник звернулась до суду та просить задовольнити заяву.

Ухвалою суду від 30 червня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду.

В судове засідання, призначене на 23 вересня 2025 року, сторони не з`явились.

Заявник в судове засідання не з`явилась, причину неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.44), оскільки в заяві заявник просила надсилати судові повістки та інші процесуальні документи у справі, зокрема, на її електронну адресу (а.с.6).

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явилася, однак подала письмові пояснення, в яких зазначає, що заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. У своїй заяві заявник вказує про те, що за час її проживання разом з ОСОБА_2 вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, робили ремонт в домі тощо. Також, під час спільного проживання із загиблим ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_5 в них народився син ОСОБА_3 , однак, через те, що вони не були одружені, запис про батька дитини у свідоцтві про його народження був записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Водночас, як сама заявниця, так і загиблий ОСОБА_2 з моменту народження сина та до моменту загибелі ОСОБА_2 не звертались до відповідних органів державної реєстрації актів цивільного стану чи до суду з метою визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою. Враховуючи ці обставини, можна дійти висновку, що поведінка заявниці свідчить про небажання визнання батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 до моменту загибелі ОСОБА_2 .. Заявниця зазначає, що факт того, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , підтверджується тим, що ім`я та по-батькові ОСОБА_2 і особи, яка зазначена батьком дитини, збігаються. Даний факт жодним чином не підтверджує і не доводить того, що дитина ОСОБА_3 була народжена від загиблого ОСОБА_2 , оскільки доказів батьківства ОСОБА_2 заявниця до матеріалів справи не додає. Враховуючи той факт, що протягом чотирьох років, починаючи з 2019 по 2023 рік заявниця і загиблий ОСОБА_2 не звертались до відповідних органів державної реєстрації актів цивільного стану чи до суду з метою визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, також не зверталися до органу ДРАЦС з метою офіційно зареєструвати свої можливі відносини, можна дійти висновку, що в законний спосіб не була визнана воля ОСОБА_2 у бажанні визнання дитини - ОСОБА_3 , своїм сином та дружиною заявницю до моменту смерті ОСОБА_2 та відсутність протягом 4 років (2019-2023) наміру подати заяву про визнання батьківства, що свідчить про його ставлення до цього факту. Також представник заінтересованої особи зазначає, що стосовно того, що з травня 2019 року заявниця з ОСОБА_2 проживала за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Гандрабури, слід звернути увагу на правові висновки, які зазначені у постанові КЦС ВС від 17 січня 2024 року, справа №759/14906/18. Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного, надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. КЦС ВС від 17 січня 2024 року справа №759/14906/18: ... сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Метою встановлення даного факту заявниця зазначає: право на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника та отримання одноразової грошової допомоги від держави. У своїй заяві заявниця зовсім нічого не зазначає про інших родичів загиблого військовослужбовця та не додає доказів на підтвердження їх відсутності. Таким чином не відомо чи є в загиблого батьки, діти та інші родичі, які після загибелі військовослужбовця набувають прав на соціальні виплати, спадкових прав. Такі обставини, свідчать про можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. Представник заінтересованої особи з відповідними посиланнями на норми чинного законодавства України вказує, що якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, оскільки в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про факт, але не спір про цивільне право. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про цивільне право. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тому виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання, а одним з критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження судова практика визначає саму можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. Під час звернення із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до вимог ст.318 ЦПК повинна вказати мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. Тобто, вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні можуть бути вирішені в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, якщо між сторонами не існує спору. Тому, зважаючи на приписи ч.6 ст.294 ЦПК, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах, тому просять суд встановити наявність спору про право, заінтересовані особи заперечують про встановлення даного факту, що фактично унеможливлює розгляд справи в порядку окремого провадження. Також представник заінтересованої особи зазначає, що заявницею не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що доповнюють один одного та узгоджуються між собою, які б свідчили про спільне проживання заявниці та загиблого ОСОБА_2 як жінки та чоловіка, тобто наявність сім`ї, зокрема, що заявниця з ОСОБА_2 постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тощо, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з ОСОБА_2 ..

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_6 в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с.43).

Також 09 липня 2025 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення заявника, в яких вона зазначила, що ОСОБА_2 визнав себе батьком ОСОБА_3 , після пологів забрав заявника з пологового будинку і привіз додому, був присутнім на днях народження їхнього сина ОСОБА_3 та особисто організовував їх. З серпня 2022 року вони почали проживати окремо, однак ОСОБА_2 продовжував спілкуватися з заявником та сином, приїздив до них два-три рази на тиждень, а вони їздили до нього в м. Одесу. ОСОБА_2 сам утримував сина, дарував йому подарунки, проявляв турботу та увагу, піклувався про нього, не наполягав на внесенні записів про реєстрацію його батьком дитини.

Враховуючи пояснення представника заінтересованої особи Міністерства оборони України, неявку в судове засідання заявника та представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 , належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч.7 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В силу приписів ч. ч.1, 2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293, ст.315 Цивільного процесуального кодексу України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Таким чином, в даному випадку встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки судом встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

З огляду на викладене та враховуючи, що з заяви вбачається спір про право, суд дійшов висновку про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, роз`яснивши заявнику її право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.2, 13, 19, 258-261, 293, 294, 315, 351-353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України залишити без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право подати позов на загальних підставах.

У відповідності до положень п.16 ч.1 ст.353 ЦПК України ухвалу про залишення позовної заяви (заяви) без розгляду може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Надєр Л.М.

Ухвала суду набрала законної сили "_____"____________________20____року.