Справа № 466/1930/25 Головуючий у 1 інстанції: ЛУЦІВ-ШУМСЬКА Н.Л
Провадження № 22-ц/811/2500/25 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 червня 2025 року, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2025 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на її користь на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, в розмірі 6 000, 00грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином 23 років.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала на те, що згідно з рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 27 травня 2019 року шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_1 розірвано, змінено її прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 27 травня 2019 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3 000, 00 грн щомісячно. ІНФОРМАЦІЯ_3 їх син - ОСОБА_3 досяг повноліття і з цього часу стягнення аліментів припинено.

Згідно із довідкою, виданою 19 лютого 2025 року директором ОСОБА_6 , ОСОБА_3 дійсно є студентом першого курсу Інституту комп`ютерних технологій, автоматики та метрології Національного університету «Львівська політехніка» денної форми навчання, закінчує навчання 30.06.2028. Їх син ОСОБА_3 навчається у вищому навчальному закладі, не має можливості працювати та потребує матеріального утримання на час навчання з боку батьків. ОСОБА_3 проживає разом з нею за адресою АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні. Її заробітків не вистарчає в повній мірі для матеріального забезпечення сина, який навчається. В свою чергу, відповідач є працездатним чоловіком, який має можливість, а також обов`язок утримувати свого сина. Просила позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05 червня 2025 року позов задоволено частково.

Вирішено:

стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_2 , ІНПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_1 , ІНПП НОМЕР_2 , аліменти на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається, у розмірі 3000, 00 грн щомісячно, починаючи з 27 лютого 2025 року і до завершення ОСОБА_3 навчання у національному університеті «Львівська політехніка», але не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути зі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_2 , ІНПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду першої інстанції оскарживОСОБА_1 , подавши в липні 2025 року апеляційну скаргу, в якій міститься прохання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 червня 2025 року скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявник не заперечує свого обов`язку щодо матеріального забезпечення сина та в межах своїх фінансових можливостей постійно намагається брати участь в його утриманні. Однак на теперішній час він сам перебуває у складному матеріальному становищі оскільки не має постійного джерела доходу.

У апелянта є нова сім`я та малолітня дитина, що потребує значних витрат на догляд та забезпечення основних потреб. Єдиним стабільним джерелом доходу цієї сім`ї є виплата допомоги по догляду за дитиною дружини апелянта.

Окрім сина, народженого у шлюбі з позивачкою, апелянт має ще інших дітей. Один із старших синів відповідача наразі проходить військову службу у Збройних Силах України. У зв`язку з цим відповідач активно долучається до волонтерської діяльності, спрямованої на підтримку українських військових, що, у свою чергу, унеможливлює його повноцінне працевлаштування та отримання стабільного доходу.

Сукупність зобов`язань і відсутність доходу свідчить про об`єктивну неможливість виконувати рішення суду без шкоди іншим утриманцям.

Встановлений розмір аліментів є непомірним та рішення не відповідає принципу справедливого балансу інтересів. Суд встановив фіксовану суму аліментів у розмірі 3 000, 00 грн щомісяця без детального обґрунтування та без аналізу реальних витрат дитини на навчання, проживання тощо. Вважає, що це є порушенням принципу пропорційності між потребами дитини та можливостями батька.

Зазначає, що не ухилявся від виконання батьківського обов`язку. Умови, в яких перебуває на даний час, зокрема відсутність стабільного доходу, наявність нової сім`ї, утримання кількох дітей та волонтерська діяльність, зумовлюють об`єктивну неможливість повного виконання вимог позивача в заявленому обсязі.

В свою чергу, позивач здійснила усі дії, внаслідок яких син уже рік не спілкується із батьком, не відповідає на телефонні дзвінки та уникає зустрічей. Ще минулого року спілкування відбувалось, рідко, але було.

У зв`язку з вищезазначеним просить суд врахувати всі істотні обставини справи та скасувати рішення суду першої інстанції.

11 серпня 2025 року зареєстрорвано відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, такий обґрунтований правильністю рішення суду першої інстанції і безпідставністю доводів апеляційної скарги та містить прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

При цьому позивачка наголошує, що відповідач є батьком спільного сина, працездатний, здоровий чоловік, який має можливість утримувати сина, який навчається та потребує у зв`язку із цим матеріальної підтримки, тому її позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 27 травня 2019 року відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти в користь позивачки на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000, 00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття. Після досягнення останнім 18 років стягнення аліментів з відповідача припинено.

На даний час ОСОБА_3 навчається на першому курсі Інституту комп`ютерних технологій, автоматики та метрології Національного університету «Львівська політехніка», денна форма навчання, що стверджується копією довідки № 52 від 19 лютого 2025 року. Термін закінчення навчання 30 червня 2028 року.

Встанолено й те, що відповідач ОСОБА_1 у 2020 році звертався в суд із позовом про зменшення розміру аліментів, що стягувалися з нього на неповнолітню дитину. Однак, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22.01.2021 у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 є працездатним і невирішення ним без поважних причин проблем працевлаштування не може бути підставою для обмеження коштів на утримання його дитини.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 від іншого шлюбу має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Звертаючись в суд з позовом, позивачка просила стягувати з ОСОБА_1 аліменти на її користь на повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, в розмірі 6 000, 00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином 23 років.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини восьма та дев`ята статті 7 СК України).

Сімейний Кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частини перша та друга статті 141 СК України).

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи, що син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається на денній формі навчання, та не має змоги влаштуватись на роботу, те, що відповідач у справі є здоровим, працездатним, а наявність малолітньої дитини та волонтерська діяльність не є обставинами, які звільняють останнього від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається, відповідач на даний час не надав доказів про неможливість сплати аліментів на повнолітню дитину, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанціїї, що аліменти, які підлягають до стягнення з відповідача на повнолітнього сина, який продовжує навчання, слід визначити в розмірі 3 000, 00 грн щомісячно, оскільки з врахуванням його потреб такий розмір є мінімально достатнім для забезпечення ОСОБА_9 належних умов для життя та навчання в Інституті комп`ютерних технологій, автоматики та метрології Національного університету «Львівська політехніка».

На думку колегії суддів, саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку та відповідатиме інтересам повнолітнього сина сторін, який продовжує навчання.

У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки спростовуються вищенаведеним.

Суд першої інстанції належним чином оцінив наявні в матеріалах справи докази, відтак доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2025 року.

Головуючий С. М. Копняк

Судді: С. М. Бойко

А. В. Ніткевич