ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 943/2417/24
Провадження № 2/131/146/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2025 р. м. Іллінці

Іллінецький районнаий суод Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Демчишиної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої ДТП,-

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_3 ,

представник відповідача Васечко Ю.А.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в ДТП, який мотивував тим, що 19 серпня 2023 р. о 15 год. 20 хв. на 532 км+800м а/д. М06 Київ-Чоп, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, і не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та здійснив зіткнення з автомобілем DAF ТЕ96 NAM338, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом KOGEL SN 24 д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який внаслідок інерції здійснив наїзд на дорожню огорожу. Внаслідок ДТП транспортні засоби та дорожня огорожа отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Постановою Буського районного суду Львівської області від 22.10.2023 по справі 445/2038/23 ОСОБА_2 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та йому призначено відповідне стягнення в межах даної статті.

Позивач зазначає, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_4 , він є власником транспортного засобу автомобіля DAF ТЕ96 NAM338, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом KOGEL SN 24 д.н.з. НОМЕР_3 відповідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_5 .

Відповідно до Висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № 466.24ЕД від 17.05.2024 р., судового експерта Картавова Ю.О., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля DAF TE96NAM338, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 19.08.2023 року, станом на момент ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, становить: 349417,82 грн. (Триста сорок дев`ять тисяч чотириста сімнадцять гривень 82 копійки).

Ринкова вартість автомобіля DAF TE96NAM338, ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_2 з врахуванням пошкоджень наявних після ДТП 19.08.2023 року, станом на момент ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, становить: 43286,25 грн. (Сорок три тисячі двісті вісімдесят шість гривень 25 копійок).

Отже, різниця між вартістю транспортного засобу «DAF TE96NAM338» д.н.з. НОМЕР_2 до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 306131,57 грн.

Відповідно до Висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи № 467.24ЕД від 28.04.2024 р., судовий експерт Картавов Ю.О., Вартість матеріального збитку завданого власнику напівпричепа Kogel SN 24, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , пошкодженого в ДТП 19.08.2023 року, станом на момент ДТП, становить: 160154,39 грн. (Сто шiстдесят тисяч сто п`ятдесят чотири гривнi 39 копiйок).

Ринкова вартість напівпричепа Kogel SN 24, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 з врахуванням пошкоджень наявних після ДТП 19.08.2023 року, станом на момент ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, становить: 44555,00 (Сорок чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок).

Отже, різниця між вартістю транспортного засобу «Kogel SN 24» д.н.з. НОМЕР_3 до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 115599,39 грн.

Таким чином, загальний розмір збитків, завданих позивачу становить 421730,96 грн.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Вказаним Законом визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 даного Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 даного Закону).

Так, позивач зазначає, що Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» поліс АТ/3348333 з лімітом за шкоду завдану майну в розмірі 160000 грн. та франшизою 1500 грн.

З метою отримання страхового відшкодування потерпілий - власник автомобіля DAF ТЕ96 NAM338, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом KOGEL SN 24 д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 подав в ПАТ НАСК «Оранта» письмове повідомлення та заяву про виплату страхового відшкодування.

Страховик ПАТ НАСК «Оранта» виплатив позивачу страхове відшкодування 158500,00 грн. (в межах ліміту 160000 грн. за мінусом франшизи 1500 грн.).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, враховуючи, положення ст. 1194 ЦК України відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати різницю між вартістю матеріальної шкоди та страховою виплатою. Враховуючи наступні факти: ліміт страхового відшкодування 160000,00 грн.; франшиза 1500 грн. сума виплаченого страхового відшкодування 158500,00 грн.; економічна недоцільність ремонту автомобіля та причепа; загальна сума збитку 421730,96 грн.; відповідач повинен відшкодувати позивачу 263230,96 грн., що є різницею між фактичним розміром шкоди (421730,96 грн.) і страховою виплатою (158500,00 грн.).

Крім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн., та 20500грн. витрати на експертизу, що підтверджується квитанціями на суму 9100,00грн. та 11400,00грн.

Також, позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору, згідно п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

До Іллінецького районного суду Вінницької області від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вимоги викладені у позові він вважає такими, що не можуть, в повному обсязі, підлягати до задоволення з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що у позовній заяві позивач у зв`язку із недостатністю страхової виплати (відшкодування), в порядку ст. 1194 ЦК України просить стягнути з відповідача завдану шкоду у сумі 263 230,96 грн.

Якщо сумарний збиток визначений позивачем на підставі експертиз становить 421 730,64 грн, то розрахунки проведені за зверненням ПАТ «НАСК «ОРАНТА» під час врегулювання страхових виплат складають загальну суму 209 793,30 грн, яка більш ніж двічі є меншою. Такі розбіжності у визначенні вартості матеріального збитку потребують спеціальних знань у галузі судової автотоварознавчої експертизи. Судовий експерт Картавов Ю.О. у висновку №466.24СЕ щодо визначення ринкової вартості вантажного автомобіля марки «DAF», моделі «TE96 NAM338», посилається на «Бюлетень автотоварознавця» від 05.04.2024, де визначена ціна продажу 352 520,00 грн, однак експертом взято до уваги модель не «TE», а «FA XF BL», які на ринку є значно дорожчим.

Крім цього, судовим експертом Картавим Ю.О. не дотримано вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003. Зокрема, експерт не оглядав пошкоджені транспортні засоби, ні вантажний автомобіль марки «DAF TE96 NAM338», ні півпричеп марки «KOGEL SN 24», про що відображено у тексті висновків.

Відповідно до п. 1.3. Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

При цьому, представник позивача просить суд стягнути з відповідача 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач заявленої суми не визнає, оскільки розмір витрат на правничу допомогу є явно завищеним, не відповідає критеріям розумності та справедливості.

Також, оскільки відповідач вважає, що висновок експерта №466.24СЕ судової транспортно-товарознавчої експертизи від 17.05.2024 та висновок експерта №467.24СЕ судової транспортно товарознавчої експертизи від 28.04.2024 є недопустимими доказами, відповідно позовні вимоги про стягнення 20 500,00 грн витрат за вищезгадані експертизи не можуть підлягати до задоволенню.

Таким чином ОСОБА_2 просить суд позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволити частково, стягнувши 1 500,00 грн матеріальної шкоди (франшиза); зменшити розмір судових витрат заявлених позивачем ОСОБА_1 , враховуючи принципи дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін та провести їх розподіл пропорційно задоволених позовних вимог; судові витрати, які поніс відповідач ОСОБА_2 у сумі 10 000,00 грн за надання професійної правничої допомоги покласти на ОСОБА_1 з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 30.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача, підтримав заявлені вимоги в повному обсязі з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що заявлені вимоги сторона відповідача не визнає, визнає позовні вимоги лише в розмірі франшизи, що становить 1 500,00 грн.

Експерт Картавов Ю.О., у судовому засіданні підтвердив правильність проведеної експертизи.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Так, судом установлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_4 , позивач є власником транспортного засобу автомобіля DAF ТЕ96 NAM338, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 79), із напівпричіпом KOGEL SN 24 д.н.з. НОМЕР_3 відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_5 (а.с. 40).

Згідно обставин даної ДТП установлено, що 19 серпня 2023 р. о 15 год. 20 хв. на 532 км+800м а/д. М06 Київ-Чоп, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, і не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та здійснив зіткнення з автомобілем DAF ТЕ96 NAM338, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом KOGEL SN 24 д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який внаслідок інерції здійснив наїзд на дорожню огорожу. Внаслідок ДТП транспортні засоби та дорожня огорожа отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

У подальшому, постановою Буського районного суду Львівської області від 22.10.2023 по справі 445/2038/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та йому призначено відповідне стягнення в межах даної статті.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» поліс АТ/3348333 з лімітом за шкоду завдану майну в розмірі 160000 грн. та франшизою 1500 грн (а.с. 9).

У зв`язку з страховим випадком, що стався внаслідок ДТП 19.08.2023 року за участі водія ОСОБА_2 транспортного засобу «Toyota Avensis», д.р.н. НОМЕР_9 Цивільно-правова відповідальність, якого на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» поліс АТ/3348333, тому було складено страхові акти за результатами яких прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в сумі 20 587,90 грн. та 137 912, 10 грн (а.с. 10, 11).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте, із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна, як держава, яка прагне вступу в Європейський Союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" .

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Вказаним Законом визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 даного Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 даного Закону).

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення закону позивачем дотримано процедуру та черговість по зверненню щодо відшкодування шкоди внаслідок ДТП та фактично згідно страхових актів ПАТ «НАСК «Оранта» поліс АТ/3348333 за результатами яких прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в сумі 20 587,90 грн. та 137 912, 10 грн.

При цьому, згідно ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частина 5 ст. 1187 ЦК України містить лише два виключення, які звільняють водія від відшкодування шкоди. Так, зокрема, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до Висновків судових транспортно-товарознавчих експертиз № 467.24ЕД від 28.04.2024 р. та № 466.24ЕД від 17.05.2024 р, загальна вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля DAF TE96NAM338, та напівпричепа Kogel SN 24, пошкоджених в ДТП 19.08.2023 року становить 421730,96 (а.с. 12-35).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому, стороною відповідача незважаючи на позицію викладену у відзиві на позовну заяву щодо не доведення позивачем шкоди та причинно наслідкового зв`язку ДТП і шкоди, до суду не надано жодного належного та допустимого доказу спростування доводів позивача.

Таким чином, у ході розгляду справи, позивачем шляхом подання відповідних доказів доведено розмір майнового збитку завданого йому в наслідок ДТП від 19.08.2025 року за участю ОСОБА_2 , що складає 263230,96 гривень, а тому заявлені вимоги в цій частині, підлягають до задоволення.

Що стосується заявлених вимог в частині відшкодування понесених судових витрат, то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках підготовки даної позовної заяви та збору документів, становить 20 000,00 грн.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача Мазурця, витрат на професійну правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Крім того, у ході розгляду справи за зверненням позивача проведено судові транспортно-товарознавчі експертизи автомобіля DAF ТЕ96 NAM338, д.н.з. НОМЕР_2 , та напівпричіпа KOGEL SN 24 д.н.з. НОМЕР_3 ( висновки експерта № 467.24.СЕ від 28.04.2024 та № 466.24.СЕ від 17.05.2024 )

Відповідно до ст. 133 ЦПК України витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат.

Висновок експерта може бути підготовлений як підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи.

У випадку подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зокрема, інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і у разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, такий висновок не приймається судом до розгляду стаття 102 ЦПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Отже, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі.

Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрат за проведення експертизи у розмірі 20500 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, при зверненні до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди завданої ДТП позивач ОСОБА_1 судового збору не сплачував, оскільки за правилами визначеними пунктом 9 статтею 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від його сплати, даний факт підтверджується копіями рішень Рівненського міського суду Рівненської області (а.с. 90, 91).

У відповідності до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З системного аналізу положень Закону України «Про судовий збір» та Цивільного процесуального кодексу України, слідує висновок про те, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, його слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2632 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 83, 133, 137, 141, 263, 264, 265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої ДТП - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 майнову шкоду завдану внаслідок ДТП в розмірі 263230,96 (двісті шістдесят три тисячі двісті тридцять гривень, 96 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 судові витрати, пов`язані із розглядом справи, а саме проведення експертизи в розмірі 20500 (двісті тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 2632 (дві тисячі шістсот тридцять дві) гривні.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Олександр ОЛЕКСІЄНКО