22 вересня 2025 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Кучиної Н.Г.,
секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його користь на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3 000 грн. щомісячно і до повноліття дитини.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що у 2008-2020 рр. проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 .
За час спільного проживання у сторін народилась спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії НОМЕР_1 (видане повторно).
30.06.2024 позивач забрав дитину на літні канікули, адже його мати ОСОБА_2 була відсутня близько року, перебуваючи за кордоном. Так, як належного виховання дитині не надавалося, ОСОБА_3 виявив бажання проживати з позивачем, та ходити тут до школи, що підтверджує довідка, видана Рівненською гімназією № 20 Рівненської міської ради від 27.09.2024 № 39, та витяг з реєстру територіальної громади.
За цей термін мати не виявляла бажання спілкуватися з дитиною, та ніяк фінансово його не забезпечувала. На даний час син так і не спілкується з відповідачем.
Позивач в судове засідання не з`явився, від його надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Ухвалою суду від 25 липня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив спрощене позовне провадження в справі з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що у 2008 - 2020 рр. сторони проживали у цивільному шлюбі у АДРЕСА_1 .
За час спільного проживання у сторін народилась спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії НОМЕР_1 (видане повторно).
30.06.2024 позивач забрав дитину на літні канікули, адже його мати ОСОБА_2 була відсутня близько року, перебуваючи за кордоном. Так, як належного виховання дитині не надавалося, він виявив бажання проживати з позивачем, та ходити тут до школи, що підтверджує довідка видана Рівненською гімназією № 20 Рівненської міської ради від 27.09.2024 № 39, та витяг з реєстру територіальної громади.
За цей термін мати не виявляла бажання спілкуватися з дитиною, та ніяк фінансово не забезпечувала. На даний час син так і не спілкується з відповідачем.
Зі слів позивача, відповідач працює за кордоном, адже саме через її відсутність близько року, дитина вирішила проживати окремо від неї, адже був залишений на похилу бабусю з інвалідністю, яка не могла надати належного виховання. Офіційно працевлаштованою відповідач не є, тому додати довідку про доходи відповідача не є можливим.
Зі слів позивача, відповідач має на утриманні ще одного сина, народженого від іншого цивільного чоловіка, працездатна, дохід утримує з поїздок за кордон, не має рухомого та нерухомого майна, її стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вона може сплачувати такий розмір аліментів.
Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 183 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Враховуючи те, що домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, а протилежного суду не доведено, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2025 року становить 3 196,00 грн.
Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову частково.
При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 24 липня 2025 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 України ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст. 180 - 184, 191 СК України, ст. 3, 4, 10, 12, 81, 89, 141, 258, 259, 263 - 265, 280 -283, 352, 430 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітної дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. у дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Н. Г. Кучина