ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 738/1236/23

провадження № 61-10305св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - відділ освіти Менської міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Менська міська рада,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 20 березня 2024 року під головуванням судді Данькова О. М. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 червня 2024 року у складі колегії суддів: Мамонової О. Є., Висоцької Н. В., Шитченко Н. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Менської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Менська міська рада, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ відділу освіти Менської міської ради від 17 грудня 2021 року № 50 «Про звільнення бухгалтера І категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради ОСОБА_1 »;

- поновити її на роботі на посаді бухгалтера І категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради з 30 грудня 2021 року та застосувати інші обов`язкові правові наслідки поновлення на роботі, застосування яких є обов`язковим для суду (органу, який розглядає трудовий спір), встановлені статтею 235 КЗпП України, зокрема стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, допущення негайного виконання рішення.

В обґрунтування вимог вказувала, що вона має вищу економічну освіту, працювала в бухгалтерії відділу освіти близько 30 років з 11 травня 1994 року, у тому числі на посаді бухгалтера І категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради з 03 січня 2018 року.

Наказом від 29 жовтня 2021 року № 36 відділу освіти Менської міської ради її попереджено про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням штату з 01 січня 2022 року, а наказом від 17 грудня 2021 року - звільнено з посади бухгалтера І категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради з 29 грудня 2021 року у зв`язку зі скороченням штату за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України на підставі рішення 12 сесії 8 скликання Менської міської ради від 26 жовтня 2021 року № 599 «Про внесення змін до структури та загальної чисельності виконавчого органу Менської міської ради з правом юридичної особи».

Зазначала, що після прийняття Менською міською радою рішення від 26 жовтня 2021 року № 599 у відповідача залишилася вакантна посада, яку вона за фахом могла обіймати, а саме посада головного спеціаліста - головного бухгалтера. Проте, роботу на цій посаді відповідач їй не запропонував, а прийняв особу, яка у відділі освіти Менської міської ради взагалі не працювала.

Отже, відповідач всупереч частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України не виконав свого обов`язку по її працевлаштуванню, не запропонував їй іншу роботу на вакантній у нього посаді, що свідчить про її звільнення з порушенням норм чинного законодавства.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Сосницький районний суд Чернігівської області рішенням від 20 березня 2024 року у задоволенні позову відмовив.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що на час звільнення ОСОБА_1 не була посадовою особою органу місцевого самоврядування, її призначення на посаду головного спеціаліста - головного бухгалтера, було можливе виключно за результатами конкурсного відбору на заміщення вакантної посади головного спеціаліста - головного бухгалтера відділу освіти Менської міської ради, яким позивач не скористалась.

Чернігівський апеляційний суд постановою від 12 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення.

Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 20 березня 2024 року залишив без змін.

Апеляційний суд виходив з того, що розпорядженням Менського міського голови від 23 листопада 2021 року № 417 оголошено конкурс на заміщення вакантної посади посадової особи місцевого самоврядування головного спеціаліста - головного бухгалтера відділу освіти Менської міської ради.

Таким чином, ураховуючи, що ОСОБА_1 не була посадовою особою місцевого самоврядування її призначення на посаду посадової особи головного спеціаліста - головного бухгалтера, було можливе виключно за результатами конкурсного відбору на заміщення вакантної посади головного спеціаліста - головного бухгалтера відділу освіти Менської міської ради, яким позивач не скористалась.

Крім того, відповідач не мав повноважень пропонувати ОСОБА_1 посаду посадової особи місцевого самоврядування головного спеціаліста - головного бухгалтера відділу освіти Менської міської ради, так як повноваженнями прийняття на службу в органи місцевого самоврядування наділений міський голова за результатами проведеного конкурсу.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 20 березня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 червня 2024 року, в якій просить оскаржені судові рішення скасувати, ухвалити нове справедливе судове рішення.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, визначені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Заявник зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 525/983/21, від 21 лютого 2024 року у справі № 638/14165/21, Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15.

Суди не врахували, що в порушення вимог частини третьої статті 49-2 КЗпП України відповідач не надав суду доказів, що з моменту попередження позивача про звільнення через скорочення і до моменту звільнення роботодавцем не запропоновано вакантну посаду головного спеціаліста - головного бухгалтера.

Оскільки роботодавець не запропонував позивачу вакантну посаду, остання не висловлювалася щодо такої пропозиції (згоди чи незгоди), як наслідок відповідач не міг роз`яснювати позивачу порядок стосовно зайняття вакантної посади (участь у конкурсі), тому ОСОБА_1 не заперечувала, що вона не брала участі у конкурсі. Однак, вона не була обізнана про проведення конкурсу на вакантну посаду.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У вересні 2024 року від відділу освіти Менської міської ради до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, який Верховний Суд ухвалою від 20 вересня 2024 року повернув.

У жовтні 2024 року від відділу освіти Менської міської ради до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Вказує, що особа призначається на посаду посадової особи місцевого самоврядування головного спеціаліста - головного бухгалтера згідно зі статтею 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Призначення відбувається за розпорядженням міського голови на конкурсній основі. Позивач не була посадовою особою органів місцевого самоврядування, а також не скористалась можливістю і не брала участь у конкурсі на заміщення зазначеної вакантної посади.

Відділ освіти Менської міської ради не мав зобов`язань повідомляти працівника у письмовій формі, що на офіційному сайті Менської міської ради оголошено конкурс на зайняття вакантної посади.

Разом з тим, з урахуванням постанови Чернігівського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року, позивач була поновлена на роботі та вона звернулась до роботодавця з заявою про надання їй відпустки з подальшим звільненням. ОСОБА_1 відмовлено у звільненні, однак після відпустки позивач не вийшла на роботу, у зв`язку з чим її звільнено за прогул.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 30 липня 2024 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу із Сосницького районного суду Чернігівської області.

12 серпня 2024 року цивільна справа № 738/1236/23 надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, з`ясовані судами

03 січня 2018 року ОСОБА_1 прийнята на посаду бухгалтера І категорії відділу освіти Менської міської ради, в порядку переведення з централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської районної державної адміністрації, що підтверджується записами у трудовій книжці.

Рішенням 5 сесії 7 скликання Менської міської ради Менського району Чернігівської області від 28 вересня 2017 року створено юридичну особу - відділ освіти Менської міської ради Менського району Чернігівської області та затверджено Положення про відділ освіти Менської міської ради Менського району Чернігівської області.

04 липня 2018 року затверджено нову редакцію Положення про відділ освіти Менської міської ради Менського району Чернігівської області.

Згідно з пунктом 4.3 вказаного Положення відділ освіти утворюється у такому складі: начальник відділу освіти, заступник начальника, провідний спеціаліст. Як структурні підрозділи до складу відділу освіти входять методичний кабінет відділу освіти, господарча група та централізована бухгалтерія відділу освіти.

Пунктом 6.3 Положення передбачалось, що бухгалтерський облік, складання фінансової звітності, фінансово-господарську діяльність відділу, закладів загальної середньої, позашкільної, дошкільної (за умови, якщо ЗДО не визначено розпорядником коштів міського бюджету нижчого рівня та у штаті відсутній бухгалтер) освіти, проводиться, відповідно до вимог чинного законодавства централізованою бухгалтерією відділу освіти.

Рішенням 9 сесії 8 скликання Менської міської ради від 31 серпня 2021 року № 529 затверджено структуру і загальну чисельність виконавчих органів Менської міської ради з правом юридичної особи з 01 вересня 2021 року, у тому числі відділу освіти Менської міської ради Менського району Чернігівської області, до якої увійшли: начальник відділу - 1; заступник начальника відділу - 1; головний спеціаліст - 2.

Централізована бухгалтерія відділу освіти (13 штатних одиниць): головний бухгалтер - 1; заступник головного бухгалтера - 1; провідний бухгалтер - 4; бухгалтер І категорії - 1; бухгалтер ІІ категорії - 2; бухгалтер - 1; економіст провідний - 1; фахівець з питань публічних закупівель - 1; спеціаліст з кадрової роботи - 1.

Господарська група відділу освіти (6 одиниць): начальник господарського відділу - 1; секретар - 1; юрисконсульт - 1; інженер з охорони праці - 1; спеціаліст господарського відділу - 1; прибиральник службових приміщень - 0,5; водій - 0,5.

Рішенням 12 сесії 8 скликання Менської міської ради від 26 жовтня 2021 року № 599, враховуючи переведення з 01 січня 2022 року закладів загальної середньої, дошкільної, позашкільної освіти, Степанівського міжшкільного навчально-виробничого комбінату та Комунальної установи «Менський інклюзивно-ресурсний центр» Менської міської ради на умови самостійного ведення господарської діяльності та бухгалтерського обліку з метою децентралізації фінансового управління освітніми закладами та установами, забезпечення раціональності та прозорості використання бюджетних коштів, сприяння розвитку системи освіти, поліпшення якості освітніх послуг змінено структуру та загальну чисельність відділу освіти Менської міської ради з 01 січня 2022 року, викладено додаток 2 рішення 9 сесії 8 скликання від 31 серпня 2021 року № 529 «Про затвердження структури та загальної чисельності апарату Менської міської ради та її виконавчих органів» у частині відділу освіти Менської міської ради в новій редакції: начальник відділу - 1; заступник начальника відділу - 1; головний спеціаліст - 2; діловод - 1; головний спеціаліст - головний бухгалтер - 1.

Наказом начальника відділу освіти Менської міської ради від 29 жовтня 2021 року № 36 «Про попередження щодо наступного вивільнення у зв`язку зі скороченням штату відділу освіти» бухгалтера І категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням з 01 січня 2022 року.

Наказом начальника відділу освіти Менської міської ради від 17 грудня 2021 року № 50 ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з 29 грудня 2021 року у зв`язку зі скороченням штату відділу освіти Менської міської ради за пунктом 1 статті 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку за статтею 44 КЗпП України та грошової компенсації за всі дні невикористаної відпустки: щорічної основної відпустки (згідно зі статтею 6 Закону України «Про відпустки») тривалістю 2 календарні дні за робочий період 03 січня 2019 року до 02 січня 2020 року, додаткову відпустку за особливий характер праці працівниками відділу освіти з ненормованим робочим днем (згідно зі статтею 8 Закону України «Про відпустки», колективного договору) тривалістю 2 календарні дні за робочий період 03 січня 2019 року до 02 січня 2020 року, щорічної основної відпустки (згідно зі статтею 6 Закону України «Про відпустки») тривалістю 1 календарний день за робочий період 03 січня 2020 року до 02 січня 2021 року, додаткову відпустку за особливий характер праці працівниками відділу освіти з ненормованим робочим днем (згідно зі статтею 8 Закону України «Про відпустки», колективного договору) тривалістю 7 календарних днів за робочий період 03 січня 2020 року до 02 січня 2021 року, щорічної основної відпустки (згідно зі статтею 6 Закону України «Про відпустки») тривалістю 9 календарних днів за робочий період 03 січня 2021 року до 29 грудня 2021 року, додаткову відпустку за особливий характер праці працівниками відділу освіти з ненормованим робочим днем (згідно зі статтею 8 Закону України «Про відпустки», колективного договору) тривалістю 7 календарних днів за робочий період 03 січня 2021 року до 29 грудня 2021 року.

Судами також встановлено та сторонами не заперечується, що у відділі освіти Менської міської ради у період з 29 жовтня 2021 року (з часу попередження ОСОБА_1 про наступне вивільнення) була вакантна посада посадової особи місцевого самоврядування головного спеціаліста - головного бухгалтера відділу освіти Менської міської ради.

Розпорядженням Менської міської ради від 23 листопада 2021 року № 417 «Про оголошення конкурсу та проведення іспиту на заміщення вакантної посади» відповідно до рішення 12 сесії 8 скликання Менської міської ради від 26 жовтня 2021 року № 599 «Про внесення змін до структури та загальної чисельності виконавчого органу Менської міської ради з правом юридичної особи», штатного розпису Менської міської ради, статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», вимог постанови Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2011 року № 169, наказу головного управління державної служби України від 08 липня 2011 року № 164 «Про затвердження Загального порядку проведення іспиту кандидатів на заміщення вакантних посад державних службовців», враховуючи Порядок проведення конкурсу на заміщення вакантних посад посадових осіб місцевого самоврядування в Менській міській раді, затверджений розпорядженням міського голови від 12 січня 2021 року № 15, та Порядок проведення іспиту кандидатів на заміщення вакантних посад посадових осіб місцевого самоврядування в Менській міській раді, затверджений розпорядженням міського голови від 12 січня 2021 року № 16:

- оголошено конкурс на заміщення вакантної посади посадової особи місцевого самоврядування головного спеціаліста - головного бухгалтера відділу освіти Менської міської ради;

- визначено вимоги до посади: вища освіта не нижче ступеня бакалавра відповідного професійного спрямування у галузі знань «Управління та адміністрування» за спеціальністю «Облік і оподаткування»; стаж роботи на службі в органах місцевого самоврядування або державній службі не менше 1 року чи стаж роботи в інших сферах діяльності не менше 1 року; вільне володіння державною мовою; знання основних програм роботи на комп`ютері.

- затверджено перелік питань на перевірку законодавства кандидатами на заміщення вакантної посади у структурі виконавчого органу Менської міської ради з правом юридичної особи.

Відповідно до протоколу засідання конкурсної комісії Менської міської ради від 24 грудня 2021 року № 15 на заміщення вакантної посади головного спеціаліста -головного бухгалтера відділу освіти Менської міської ради подана одна заява. На підставі результатів іспиту на заміщення вакантної посади посадової особи місцевого самоврядування головного спеціаліста - головного бухгалтера відділу освіти Менської міської ради та співбесіди переможцем конкурсу визнано ОСОБА_2 .

Як вбачається із посадової інструкції головного спеціаліста - головного бухгалтера відділу освіти Менської міської ради, затвердженої розпорядженням міського голови від 22 лютого 2022 року № 67-К, головний спеціаліст відділу освіти призначається на посаду згідно зі статтею 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на конкурсній основі за розпорядженням міського голови чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України, і припиняє виконання посадових обов`язків на загальних підставах, передбачених КЗпП України або на підставі статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, та яка з`явилася на підприємстві протягом цього періоду і яка існувала на день звільнення.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17 (провадження № 11-43/асі18).

Згідно зі статтею 12, частиною першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У справі, що переглядається встановлено, що у січні 2022 року ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом до відділу освіти Менської міської ради, Комунальної установи «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ відділу освіти Менської міської ради від 17 грудня 2021 року № 50 «Про звільнення бухгалтера I категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради ОСОБА_1 »;

- поновити її на роботі на посаді бухгалтера I категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради з 30 грудня 2021 року;

- стягнути з відділу освіти Менської міської ради за час вимушеного прогулу за період з 30 грудня 2021 року і до винесення судом рішення у справі середній заробіток, який на момент звільнення отримувала вона на посаді бухгалтера I категорії централізованої бухгалтерії відділу освіти Менської міської ради;

- визнати дію трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 , як працівником, та відділом освіти Менської міської ради, як роботодавцем, на виконання роботи на посаді бухгалтера I категорії, продовженою із Комунальною установою «Центр з обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради, як роботодавцем.

Підставою позову у справі № 738/38/22 позивач зазначала те, що як такого скорочення штату відділу освіти Менської міської ради не було, а відбулася його реорганізація у вигляді виділу Комунальної установи «Центр обслуговування освітніх установ та закладів освіти» Менської міської ради.

У зв`язку з цим зазначала, що має законне право працювати на аналогічній посаді в даній установі на підставі частини четвертої статті 36 КЗпП України.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2022 року у справі № 738/38/22, яке залишено в силі постановою Верховного Суду від 04 липня 2023 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суди виходили з того, що ОСОБА_1 звільнено законно, з урахуванням того, що відбулося скорочення штату відділу освіти Менської міської ради, позивач відповідно до вимог КЗпП України належним чином повідомлена про наступне вивільнення.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Підставою позову у цій справі ОСОБА_1 зазначала невиконання відповідачем обов`язку по працевлаштуванню її на вакантну посаду головного спеціаліста - головного бухгалтера.

У цій справі суди встановили, що у відповідача відбулось скорочення штату відділу освіти Менської міської ради, зокрема, посади яку обіймала позивач. Відповідач за два місяці до звільнення позивача повідомив її про наступне вивільнення.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється, зокрема, на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Розпорядженням Менського міського голови від 23 листопада 2021 року № 417 оголошено конкурс на заміщення вакантної посади посадової особи місцевого самоврядування головного спеціаліста - головного бухгалтера відділу освіти Менської міської ради.

Враховуючи встановлені обставини, суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що ОСОБА_1 не була посадовою особою місцевого самоврядування та зазначена посада не могла бути запропонована позивачу, оскільки відповідно до статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» призначенню на цю посаду передує проведення конкурсу, у якому позивач не була позбавлена можливості взяти участь після його оголошення на загальних підставах, проте таким правом не скористалась.

У зв`язку з наведеним, посилання в касаційній скарзі про те, що роботодавець не запропонував позивачу вакантну посаду є необґрунтованими.

Разом з тим, доводи касаційної скарги про те, що суди не врахували висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 525/983/21 колегією суддів відхиляються, оскільки висновки у цій справі і у справі, що переглядається, не є суперечливими.

Таким чином, встановивши, що відповідач належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Схожі висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2023 року у справі № 274/617/22.

Посилання в касаційній скарзі на те, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 638/14165/21, Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15 колегією суддів відхиляються, оскільки висновки у цих справах і у справі, що переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, є різними, у зазначених справах суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

У вересні та жовтні 2024 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Підгорного К. Є., та ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшли письмові пояснення і доповнення до письмових пояснень.

Відповідно до частини першої статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. За змістом статей 392-395 ЦПК України заявами по суті справи в суді касаційної інстанції є саме касаційна скарга та відзив на касаційну скаргу.

У цій справі суд касаційної інстанції не вважав за необхідне та не надавав учасникам справи дозволу на подання додаткових пояснень щодо окремих питань, які б виникли при розгляді справи в суді касаційної інстанції, у зв`язку із чим Верховний Суд не вбачає підстав для надання детальної відповіді на інші аргументи учасників справи по суті спору, які не наведені в касаційній скарзі та відзиві на неї (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184цс20).

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновок за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 401, 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 20 березня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров