печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-Сервіс 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-Сервіс 1» (далі - позивач, ТОВ «Автопаркінг-Сервіс 1») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 31 120,00 грн заборгованості за надані послуги; 10 437,06 грн - інфляційних втрат; 2 592,78 грн - три проценти річних; а також 3 028,00 грн судового збору.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ОСОБА_1 є власником машиномісць № НОМЕР_1 (підвал 2) підземної автостоянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором № 1-09-52/ЛУ7Б «Про надання послуг по обслуговуванню і участі по витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території» від 01.09.2012 року.

ТОВ «Автопаркінг-Сервіс 1» є господарюючим суб`єктом, що здійснює діяльність з технічного обслуговування автопаркінгу відповідно до акта готовності об`єкта до експлуатації від 23.07.2009 року. Автопаркінг обладнано відповідно до вимог Державних будівельних норм України «Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В.2.3.-15:2007».

Згідно з п. 16 Правил зберігання автотранспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року за № 115, на всіх автостоянках плата за тимчасове зберігання транспортного засобу справляється за передбачуваний термін зберігання, а за довготермінове - на умовах, передбачених у договорі зберігання транспортного засобу.

Між позивачем та відповідачем було укладено договір на обслуговування машиномісця, відповідно до п.2.2.4 відповідач зобов`язався сплачувати позивачу вартість його послуг у розмірі своєї частики власника у витратах по утриманню та обслуговуванню автопаркінгу.

3 01.02.2018 року діяв тариф за обслуговування одного машиномісця в автопаркінгу у розмірі 490,00 грн. щомісячно.

3 01.07.2021 року діє тариф за обслуговування одного машиномісця в автопаркінгу у розмірі 770,00 грн. щомісячно.

Цінний лист з описом вкладення № 069 з пропозицією укладення договору на послуги позивача надсилався відповідачу 17.06.2021 року, а також № 719 від 21.05.2024 проте остання проігнорувала пропозицію і лист повернувся за закінченням встановленого терміну зберігання.

За період з 01.09.2016 року по 31.05.2024 року включно в результаті несплати за належним чином надані послуги утримання машиномісць за відповідачем утворився борг в розмірі 31 120,00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Інфляційні збитки відповідача відповідно до розрахунку становлять 10 437,06 грн. Розмір 3 відсотків річних з простроченої суми відповідно до розрахунку становить 2 592,78 грн.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22.07.2024 року відкрито провадження у вказаній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи на 16.10.2024 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.10.2024 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 05.02.2025 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2025 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 23.04.2025 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2025 року відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 01.08.2025 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідача у судове засідання не з`явилась; про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки, відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалась, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником машиномісць № НОМЕР_1 (підвал 2) підземної автостоянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором № 1-09-52/ЛУ7Б «Про надання послуг по обслуговуванню і участі по витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території» від 01.09.2012 року.

Відповідно до п.2.2.4 відповідач зобов`язався сплачувати позивачу вартість його послуг у розмірі своєї частики власника у витратах по утриманню та обслуговуванню автопаркінгу.

3 01.02.2018 року діяв тариф за обслуговування одного машиномісця в автопаркінгу у розмірі 490,00 грн. щомісячно.

3 01.07.2021 року діє тариф за обслуговування одного машиномісця в автопаркінгу у розмірі 770,00 грн. щомісячно.

Цінний лист з описом вкладення № 069 з пропозицією укладення договору на послуги позивача надсилався відповідачу 17.06.2021 року, а також № 719 від 21.05.2024 проте останній проігнорував пропозицію і лист повернувся за закінченням встановленого терміну зберігання.

За період з 01.09.2016 року по 31.05.2024 року включно в результаті несплати за належним чином надані послуги утримання машиномісць за відповідачем утворився борг в розмірі 31 120,00 грн.

Організацію та порядок надання послуг щодо зберігання транспортних засобів (автомобілів, автобусів, мотоциклів, моторолерів, мотоколясок, мопедів, причепів), що належать громадянам, а також транзитних транспортних засобів, що здійснюють міжнародні та міжміські перевезення, регламентують Правила зберігання автотранспортних засобів на автостоянках, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115. Ці Правила поширюються на всі автостоянки (крім автостоянок - гаражних кооперативів), що охороняються, незалежно від форм власності, які є суб`єктами господарської діяльності, чи належать цим суб`єктам (п. 1 цих Правил).

Відповідно до п.п. 15, 16 зазначених Правил, плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи касового чека. На всіх автостоянках плата за тимчасове зберігання транспортного засобу справляється за передбачуваний термін зберігання, а за довготермінове - на умовах, передбачених у договорі зберігання транспортного засобу.

За приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 цього Кодексу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 ст. 901 цього Кодексу встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 526 цього Кодексу визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості у зв`язку з несплатою відповідачем грошових коштів за надані позивачем послуги з утримання паркомісця № 52 (підвал 2) за адресою: АДРЕСА_1 , та прилягаючої території, збереження транспортних засобів власника на стоянці, у відповідача утворилась в розмірі 31 120,00 грн.

Відповідачем не спростовано вказаний розрахунок позивача та не надано заперечень щодо відсутності у позивача права на отримання вказаних коштів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За встановлених обставин, оскільки відповідач не сплачував заборгованість за послуги з утримання паркомісць № 52 в АДРЕСА_1 , сума цієї заборгованості підлягає примусовому стягненню.

Розрахований позивачем розмір заборгованості відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилягаючої території, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати зазначених послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Отже, у зв`язку з простроченням відповідачем оплати за надані позивачем послуги вимоги позивача про застосування ст. 625 ЦК України та стягнення з відповідача інфляційних втрат і трьох процентів річних є обґрунтованими.

На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не оспорюється.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість позову.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 874 від 04.07.2024 року.

Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 028,00 грн у відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись Правилами зберігання автотранспортних засобів на автостоянках, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115, ст.ст. 11, 202, 509, 525, 526, 625, 627-629, 638, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-Сервіс 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-Сервіс 1» 31 120 (тридцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп. - заборгованості за надані послуги; 10 437 (десять тисяч чотириста тридцять сім) грн 06 коп. - інфляційних втрат; 2 592 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто дві) грн 78 коп. - три проценти річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-Сервіс 1» 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. у відшкодування витрат зі сплаті судового збору.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопаркінг-Сервіс 1»: адреса місцезнаходження: 02068, м. Київ, вул. Ахматової, 3; .

Відповідач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 11.08.2025 року.

Суддя Євген ХАЙНАЦЬКИЙ