Провадження №2/523/1807/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суду м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середа І.В.,

за участю серетаря судових засідань- Ячменьової Д.В.,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів ,

УСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

25 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням від 08 грудня 2016 року у справі №523/9735/16-ц на користь відповідачки на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/8 частини його доходу щомісячно.

В обгрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що за вказаним рішенням з нього стягуються аліменти і вже утримано 185976 грн. Відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 18.01.2021 року №3-к він є непрацюючою особою.

11 лютого 2022 року позивач подав заяву в якій зазначив, що донька його достатньо заробляє, їй нічого від нього не потрібно. Рішення про стягнення аліментів він оскаржує в апеляційній інстанціїї. Звертаючи увагу на помилковість звернення на рішення суду від 08.12.2016 року просив зменшити розмір аліментів стягнутих з нього за рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 12.02.2021 р №523/7798/20 (провадження №2/523/300/21 ) на користь доньки заінтересованої особи до 1/8 частини його доходу щомісячно.

Рух справи в суді

Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст. ст. 14, 33 ЦПК України.

27 серпня 2021 року суддею Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

14 лютого 2022 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення апеляційної інстанції по справі №523/7798/20.

10 грудня 2024 р. суддею Дяченко В.Г. провадження у справі поновлено та призначено її розгляд.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 541/0/15/25 від 18 березня 2025 року ОСОБА_4 звільнено з посади судді Суворовського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку.

При повторному автоматизованому розподілі визначено суддю Середу І.В..

10 квітня 2025 прийнято справу до провадження та визначено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач, повідомлений належним чином про дату судового засідання, раніше звертався з заявами в яких просив суд задовольнити позов, 14 липня та 14 серпня 2025 року позивач подавав до суду заяви про відвід судді, які залишено без задоволення. В судове засідання 17 вересня 2025 року не з`явився, про причини неявки не повідомив, разом з тим, суд враховує заяви позивача, які вказують на те, що він не втратив інтерес до справи, тому, з метою вирішення спору, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності.

Відповідачка неодноразово викликалася в судове засідання за зареєстрованою адресою проживання, поштові повідомлення поверталися з відміткою АТ «Укрпошта» про її відсутність. Отже, в силу вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вона вважається повідомленою належним чином.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи встановлені судом

В ході розгляду справи судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2021 року у справі №523/7798/20 задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі частини від усіх видів заробітків (доходів) щомісячно, починаючи з 25.05.2020 року і до закінчення нею навчання, а саме до 30.06.2023 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку Одеський апеляційний суд 15.04.2021 року залишав без руху, а вже 26.05.2021 року відкрив апеляційне провадження.

21.02.2022 року Одеський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2021 року - скасувано в частині розміру стягнутих аліментів, прийнято в цій частині постанову. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 25.05.2020 року і до закінчення нею навчання, а саме до 30.06.2023 року.В решті рішення залишено без змін.

04 червня 2025 року Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Отже, в частині визначення розміру аліментів Одеський апеляційний суд стягнув 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 .. Постанова Одеського апеляційного суду набрала законної сили .

В підтвердження вимоги про зменшення розміру аліментів позивач надав суду довідку від 27 лютого 2020 року №902 про його перебування на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримання пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також довідки про його заробітну плату в 2019 та в 2020 роках в Департаменті охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації та наказ від 18.01.2021 №3-к про його звільнення з Департаменту з 18 січня 2021 року .

Так, відповідно до відомостей зазначених в довідці вбачається, що згідно постанови державного виконавця від 14.12.2018 року ВП № 57274735 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти перераховувались на рахунок Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Заборгованість по постанові станом на 01.05.2020 року відсутня, аліменти сплачені в розмірі: 79 697 грн. 19 коп.

Позиція суду

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною першої ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз норми ст. 192 СК України вказує на те, що питання про зменшення розміру аліментів може вирішуватися після набрання рішенням суду законної сили, тобто після завершення стадії оскарження рішення суду і вказані в нормі підстави для зменшення розміру аліментів мають виникнути після ухвалення рішення.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України способи захисту, які застосовуються судом здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 4 частини третьої статті 175 ЦПК України).

Згідно з нормами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Згідно частини першої-другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог.

Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Аналогічна позиція Верховного Суду вже неодноразово висловлювалася в постановах від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15, від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17

Як судом зазначено раніше позивач в заяві від 11 лютого 2022 року просив зменшити розмір аліментів визначений рішенням суду у справі №523/7798/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Суд звертає увагу на те, що позивач не звертався з клопотаннями про заміну відповідачки.

Як вбачається із змісту постанови Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 не погоджучись з рішенням суду першої інстанції посилався на обставини, що згідно наказу Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 18.01.2021, ОСОБА_1 , є непрацевлаштованим та отримує дохід у вигляді пенсійних виплат згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» . Доводи ОСОБА_1 були враховані і Одеським апеляційним судом змінено рішення першої інстанції.

Аналіз вказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 не погоджуючись з визначеним розміром аліментів спочатку у квітні 2021 року подав апеляційну скаргу, а в серпні 2021 року подав позов про зменшення аліментів на рішення, яке не набрало законної сили і знаходилося на перегляді апеляційної інстанції. При цьому, ОСОБА_1 використовує одні і ті ж же докази обгрунтування своїх аргументів, які існували під час розгляду справи про стягнення аліментів по суті і досліджувалися в апеляційній інстанції їм надавалася оцінка і саме вони стали підставою для зміни розміру визначеного судом першої інстанції.

Окремо, необхідно звернути увагу на те, що за рішенням суду обов`язок сплати аліментів був визначений до 30.06.2023 року.

Як судом було з`ясовано рішення суду про стягнення аліментів з урахуванням постанови Одеського апеляційного суду набрало законної сили 21 лютого 2022 року, тому у позивача виникло право на звернення з позовом про зменшення розміру аліментів вже після вказаної дати, а відповідачем у виниклих правовідносинах могла бути лише ОСОБА_3 , його повнолітня донька, яка була позивачкою у справі за позовом про стягнення аліментів.

Отже, враховуючи зазначене вимога до ОСОБА_2 є безпідставною, оскільки вона не є належним відповідачем у даній справі.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,279,353-355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 22 вересня 2025 року

Суддя