печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєва Т.Г.

при секретарі судових засідань - Романенко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстрована малолітня особа в рамках виконавчого провадження НОМЕР_7, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмила Олегівна, звернулась до суду про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстрована малолітня особа в рамках виконавчого провадження НОМЕР_7.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Лановенко Людмили Олегівни перебуває виконавче провадження № НОМЕР_8 з примусового виконання виконавчого листа № 757/16119/18-ц від 20.11.2023, виданого Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 088 549,48 (п`ять мільйонів вісімдесят вісім тисяч п`ятсот сорок дев`ять) гривень 48 копійок.

Разом з цим, боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, оскільки остання ухиляється від його виконання, а тому приватним виконавцем розпочато заходи примусового стягнення.

Таким чином, приватний виконавець звернулась до суду та просить суд надати дозвіл на примусову реалізацію 1/2 (одну другу) частини квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: квартира АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), в якій зареєстровані малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .В судовому засіданні приватний виконавець підтримав подання та просив його задовольнити.

Приватний виконавець в судове засідання подала заяву про розгляд даного подання без фіксування технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали подання, дійшов наступного висновку.

Згідно ч.11 ст.440 ЦПК України, суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Так, судом встановлено, що на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва - Лановенко Людмили Олегівни (далі по тексту ухвали - приватний виконавець) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_8 з примусового виконання виконавчого листа № 757/16119/18-ц від 20.11.2023, виданого Печерським районним судом м. Києва, про Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 088 549,48 (п`ять мільйонів вісімдесят вісім тисяч п`ятсот сорок дев`ять) гривень 48 копійок.

20.11.2023 приватний виконавець, керуючись ст.ст. 24, 26 27 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_8.

Того ж дня, приватний виконавець, керуючись вимогами статті 3, ч.3 статті 40, статті 45 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця.

20.11.2023, керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження», та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, приватний виконавець виніс постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

20.11.2023 приватний виконавець виніс постанову про арешт майна боржника відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження 5607395,42 грн).

Того ж дня, приватний виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/ електронних грошей, що містяться на рахунках/ електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/ основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 5607395,42 грн).

Для забезпечення реального виконання рішення приватним виконавцем направлено постанову про арешт коштів боржника до діючих банківських установ в Україні.

Однак, згідно відповідей з банківських установ, у боржника відсутні відкриті рахунки в банках, або ж недостатньо коштів на відкритих рахунках для виконання постанови. Кордон боржник не перетинає.

Всі вищевказані постанови від 20.11.2023, відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», були скеровані на адресу боржника, вказану у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 рекомендованим поштовим відправленням №794.

Тим же поштовим відправленням боржнику направлено виклик приватного виконавця від 20.11.2023, яким зобов`язано з`явитися 30.11.2023 о 11:30 год., за адресою місцезнаходження приватного виконавця для надання пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, які вживаються для його виконання.

У визначений час до офісу приватного виконавця боржник не з`явився про поважність причин неявки не попередив, витребувану інформацію та документи не надав, про що було складено акт від 30.11.2023.

Згодом лист № 794 повернувся на адресу приватного виконавця за закінченням терміну зберігання, що підтверджується відміткою оператора поштового зв`язку на конверті.

Так, зазначено, що відповідно до витягу з Головного інформаційно-обчислювального центру Реєстру територіальної громади м. Києва встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 17.07.2003.

Згідно електронної відповіді ПФУ на електронний запит приватного виконавця встановлено, що боржник отримує дохід/пенсію від ЦЕНТРАЛЬНЕ СПЕЦІАЛЬНЕ БУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ, , АДРЕСА: 01042, м. Київ, ВУЛ. ІВАНА КУДРІ, буд.18/2.

Ураховуючи викладене, 21.11.2023 приватним виконавцем, в рамках виконавчого провадження, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ЦЕНТРАЛЬНЕ СПЕЦІАЛЬНЕ БУДІВЕЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ. Але боржник звільнився.

Приватним виконавцем також здійснено запит до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи.

Згідно наданої відповіді боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває

20.11.2023 приватним виконавцем сформовано запит до Київського бюро технічної інвентаризації із вимогою надати інформацію щодо наявності реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 за боржником ОСОБА_1 , а також надати копії правовстановлюючих документів на зазначене майно, технічної документації та договори на підставі яких у боржника виникло право власності на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації запропоновано приватному виконавцю скористатись безпосереднім доступом до Державного реєстру прав для отримання актуальної інформації щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Крім того, повідомлено, що квартира АДРЕСА_4 на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №11756 від 14.12.2001 року.

09.12.2023 приватним виконавцем сформовано запит до Київського бюро технічної інвентаризації із вимогою надати інформацію щодо наявності реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за боржником ОСОБА_1 , а також надати копії правовстановлюючих документів на зазначене майно, технічної документації та договори, на підставі яких у боржника виникло право власності на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 .

Відтак, в ході вчинення виконавчих дій, приватним виконавцем було встановлено, що боржнику на праві власності належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , а також 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до рішення Печерського районного суду міста Києва від 12.05.2017 №757/8545/13-ц (яке набрало законної сили), що за ОСОБА_1 визнано в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .

11.12.2023 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника відповідно до якої накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .

14.12.2023 приватний виконавець звернувся до Печерського районного суду м. Києва з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

25.12.2023 ухвалою Печерського районного суду м. Києва № 757/16119/18-ц подання приватного виконавця задоволено. Надано приватному виконавцю виконавчого округу м. Київ Лановенко Людмилі Олегівні дозвіл на звернення стягнення на майно боржника - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ), яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .

Вказану вище квартиру було реалізовано на прилюдних торгах за ціною - 724 552.50 грн. без ПДВ. В рахунок погашення перераховано стягувачу 617 714,73 грн.

Згідно електронної відповіді МВС встановлено, що боржнику належить наступне рухоме майно: транспортний засіб ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 .

06.02.2024 приватним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: транспортний засіб ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 .

Цього ж дня, приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме: транспортний засіб ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 .

Станом на 08.08.2025 року транспортний засіб не розшукано.

Приватним виконавцем сформовано запит до РТГК для перевірки місця проживання боржника. Згідно даних РТГК встановлено: "ПІБ ОСОБА_1 , Дата ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_5 з 10.03.2025". Того ж дня винесена постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних та визначено нову адресу проживання боржника: АДРЕСА_5

10.07.2025 приватним виконавцем направлено вимогу боржниці з вимогою надати доступ для проведення виконавчої дії по опису та арешту рухомого та нерухомого майна боржника, а саме: 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 та рухомого майна боржника за даною адресою, яким повідомив дату та час проведення: Дата проведення - 18.07.2025 р., час проведення - 14 год 00 хв., місце проведення - адреса: квартира АДРЕСА_1 рекомендованим листом 695.

На виконання вимоги від 10.07.2025 року 18.07.2025 приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_6 , з метою проведення виконавчих дій спрямованих на виявлення, опис та арешт рухомого та нерухомого майна боржника. 18.07.2025 року боржниця не виконала вимогу НОМЕР_7 від 10.07.2025 доступу для проведення виконавчих дій за адресою: квартира АДРЕСА_1 , не надано. Про що складено акт приватного виконавця від 18.07.2025 року.

18.07.2025 боржниці залишено виклик приватного виконавця, яким зобов`язано з`явитися 21.07.2025 на 12:30 год., за адресою місцезнаходження приватного виконавця щодо сплати боргу за виконавчим документом або надати підтверджуючі документи про сплату.

21.07.2025 боржника виклик до офісу приватного виконавця не з`явився. Поважність причин відсутності не надав про що складено відповідний акт.

25.07.2025 приватним виконавцем повторно направлено вимогу боржниці з вимогою надати доступ для проведення виконавчої дії по опису та арешту рухомого та нерухомого майна боржника, а саме: 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 та рухомого майна боржника за даною адресою, яким повідомив дату та час проведення: Дата проведення - 30.07.2025 р., час проведення - 12 год 15 хв, місце проведення - адреса: квартира АДРЕСА_1 рекомендованим листом 633.

30.07.2025 приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_6 з метою проведення виконавчих дій спрямованих на виявлення, опис та арешт майна боржника та встановлено: боржниця не виконала вимогу НОМЕР_7 від 10.07.2025 та не надала доступ для проведення виконавчих дій по проведенню опису та арешту рухомого та нерухомого майна, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Хоча в той день перебувала вдома, відчинила двері квартири, але допустити виконавця відмовилась. Про що складено акт приватного виконавця від 30.07.2025 року , від підписання якого боржниця відмовилася. Виконавча дія зафіксована на стільниковий телефон виконавця: тоіогоіа есіде 40. номер телефону: НОМЕР_4 . ІМЕЇ 1: НОМЕР_5 . ІМЕ1 2: НОМЕР_6 . Відео долучно до матеріалів виконавчого провадження.

30.07.2025 боржнику направлено виклик приватного виконавця , яким зобов`язано з`явитися 04.08.2025 на 13:00 год. за адресою місцезнаходження приватного виконавця щодо сплати боргу за виконавчим документом або надати підтверджуючі документи про сплату. Боржниця з`явилась до офісу приватного виконавця, однак не надала підтверджуючих документів, які б свідчили про повне та фактичне виконання рішення суду. Декларацію про майновий стан боржником не подано, порядок та спосіб виконання рішення боржником не запропоновано.

Залишок боргу станом на 08.08.2025 становить 4 479 644,75 грн. без урахування основної винагороди приватного виконавця.

Відтак, приватний виконавець зазначає, що дії боржника суперечать нормам чинного законодавства в частині заборони доступу до своєї квартири приватного виконавця, щодо проведення опису 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та рухомого майна, що може стати об`єктом примусової реалізації .

У зв`язку з цим приватним виконавцем належним чином не може бути виконано в повному обсязі норми Закону України «Про виконавче провадження».

Так, приватний виконавець зазначає, що згідно реєстру територіальної громади м. Києва у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані неповнолітні особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьком неповнолітніх дітей є ОСОБА_6 згідно інформації витягів ДРАЦ від 08.08.2025 року №4, 4, 5.

ОСОБА_6 є також власником 1/2 частини квартири квартирі АДРЕСА_1 , на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 12.05.2017 №757/8545/13-ц.

Також, зазначено, що 26.04.2025 року до офісу приватного виконавця надійшла відповідь з Печерської районної державної адміністрації про відмову у наданні дозволу на реалізацію квартири 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

З врахуванням зазначеного, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішення суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему відбудинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

Відповідно ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, відмовлятися від належних дитині майнових прав, зобов`язуватися від імені дитини порукою чи видавати письмові зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.06.2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1301/29431 (далі - Порядку реалізації майна), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, які, зокрема, додаються до заяви на реалізацію арештованого майна.

Схожі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25.11. 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19) від 10.10.2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження№ 61-12151св19).

У постанові від 26.10.2021 року у справі № 755/12052/19 (провадження № 14-113цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання Держвиконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу держвиконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій держвиконавця та/або органу опіки та піклування.

Тобто, на думку Великої Палати Верховного Суду, державний чи приватний виконавець повинен звернутися до органу опіки та піклування з метою отримання дозволу на реалізацію житлової нерухомості, право на користування яким мають діти. У випадку відмови органу опіки та піклування виконавець, з метою виконання судового рішення та забезпечення дотриманням прав дітей, повинен звернутися до суду.

Зі змісту абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 (далі Порядку реалізації майна), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

Пунктом 28 розділу VІІІ Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 04 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 2-537/11 зробив висновок, згідно якого під час розгляду заяви (подання) суд повинен оцінювати через призму дотримання прав та інтересів дітей добросовісність дій боржника, а саме: з якого часу діти зареєстровані в спірному приміщенні; чи дотримано встановлений чинним законодавством порядок їх реєстрації та вселення у спірне приміщення; чи є спірне приміщення єдиним місцем їх постійного проживання; чи наявне інше приміщення у дітей чи їх батьків або осіб, які їх замінюють, яке може використовуватись як постійне місце проживання; яка ступінь споріднення має місце між дітьми та боржником та інші обставини.

Як вбачається з матеріалів подання, приватним виконавцем не долучено доказів на підтвердження обставин чи є спірне приміщення єдиним місцем їх постійного проживання, чи наявне інше приміщення у дітей чи їх батьків або осіб, які їх замінюють, яке може використовуватись як постійне місце проживання.

Окрім цього, приватним виконавецм не було долучено належної оцінки майна на яке остання має намір звернути стягнення.

Суддя звертає увагу, що реалізація квартири, в якій зареєстровані батьки та діти є крацнім заходом, а тому доводи та докази приватного виконавця мають бути переконливими, з урахуванням того, орган опіки та піклування відмовив реалізації приватним виконавцем звернення стягнення на нерухоме майно.

Відтак, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні подання, оскільки таке звернення може нести негативні наслідки для боржника та його сім`ї.

На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 1-22, 440, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстрована малолітня особа в рамках виконавчого провадження НОМЕР_7 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА