Справа № 523/1891/25
Провадження №2/523/2442/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І.

за участю: прокурора Ляліна І.І.

представника відповідача - адвоката Дерід Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом Пересипської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах Держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом припинення права власності на нежитлову будівлю та знесення за власний рахунок об`єкту нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Пересипська ("Суворовська" кол. назва) окружна прокуратури міста Одеси в інтересах Держави в особі Одеської міської ради звернулась з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом припинення права власності на нежитлову будівлю та знесення за власний рахунок об`єкту нерухомого майна. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондарем О.М. прийнято рішення від 18.11.2016, індексний номер 32433632 (з відкриттям розділу) про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення, загальною площею 31,8 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для реєстрації права власності на вказані нежитлові приміщення у державному реєстрі речових прав державним реєстратором зазначені наступні документи:

-технічний паспорт б/н від 11.11.2016, виготовлений ФОП ОСОБА_3 ;

-декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ОД 34 від 25.12.2014, видана Департаментом ДАБІ в Одеській області.

Інших документів, які б могли посвідчувати право власності або які є підставою для набуття ОСОБА_2 права власності на вказані нежитлові приміщення, у реєстрі відсутні.

У подальшому, 31.01.2017 ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 за договором купівлі-продажу НВІ 966343 посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н.М. продала ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 вищевказаний об`єкт нерухомості (зареєстровано в реєстрі за № 5-179), який є чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія та номер НОМЕР_2 , м. Одеса, Ленінський відділ ЗАГС, запис № 421 від 26.09.1990.

Суворовською окружною прокуратурою м. Одеси з метою з`ясування законності будівництва та реєстрації права власності на нежитлове приміщення за вказаною адресою, направлено відповідні запити до уповноважених органів місцевого самоврядування.

Згідно відповіді Департаменту земельних ресурсів № 01-19/535 від 08.04.2024, рішення Одеської міської ради щодо надання в оренду або у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не приймалось.

Відповідно до відповіді Департаменту комунальної власності ОМР від 10.04.2024 № 01-19/884 нежитлове приміщення за вищевказаною адресою у комунальній власності територіальної громади не перебуває, будь-які документи щодо даного об`єкта нерухомості в Департаменті відсутні.

Згідно відповіді Департаменту з благоустрою міста ОМР від 25.04.2024 № 01-16/73 проект благоустрою за вищевказаною адресою не погоджувався та дозвіл на порушення об`єкту благоустрою не реєструвався.

Відповідно до відповіді Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 04.04.2024 № 01-11/757 містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, будівельні паспорти забудови земельної ділянки за вищевказаною адресою не зареєстровані.

Згідно листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 24.04.2024 № 1559/03.01-09 інформація та інвентаризаційно-реєстраційна справа щодо вказаного об`єкта нерухомості відсутні.

Згідно відповіді Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради у додатку до листа № 01-6/99-ПР від 29.04.2024 надано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ОД 34 від 25.12.2014.

В декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ОД 34 від 25.12.2014 зазначено, що документом, який засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою є договір оренди б/н від 26.01.2006.

Суворовською окружною прокуратурою м. Одеси 17.05.2024 скеровано запити на адресу Одеської міської ради та Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради з метою отримання копії договору оренди б/н від 26.01.2006 земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Департаменту земельних ресурсів № 01-19/822 від 06.06.2024, рішення Одеської міської ради щодо надання в оренду або у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не приймалось. Договір оренди землі не укладався.

Відповідно до листа Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради № 872-11.1-31 від 28.05.2024, надати копію договору оренди б/н від 26.01.2006 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , Департамент не має можливості в зв`язку з відсутністю на зберіганні.

Таким чином, є підстави вважати, що в декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ОД 34 від 25.12.2014, внесені недостовірні відомості у зв`язку з чим, за даним фактом сектором дізнання відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000065 від 14.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Разом з цим, за результатами проведеного дізнавачем сектору дізнання відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області Мартинюком О.І. за участю спеціаліста Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Гнілюк В.О. огляду нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що будівля магазину має ознаки капітального будівництва, що підтверджується протоколом огляду місця події від 06.12.2024, проведеного у кримінальному провадженні № 0000065 від 14.10.2024 за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2024 у справі № 523/18899/24.

Оскільки реєстрація права власності на вищезазначену будівлю проведена лише на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ОД 34 від 25.12.2014 без документів на право власності чи користування земельною ділянкою, технічного паспорту б/н від 11.11.2016, виготовленого ФОП ОСОБА_3 , вказане може свідчити про незаконну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна із захопленням земельної ділянки територіальної громади м. Одеси за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_2 шляхом будівництва нежитлової будівлі без відповідних дозвільних документів, а саме: без відповідного документа на право власності чи користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , самовільно зайняла земельну ділянку комунальної форми власності, що є порушенням прав територіальної громади м. Одеси.

Враховуючи вищевказані обставини, прокуратура просить:

1.Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради земельною ділянкою загальною площею 31,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом припинення володіння ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) правом приватної власності на нежитлову будівлю, загальною площею 31,8 кв. м, з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 101;

2.Усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради земельною ділянкою загальною площею 31,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнити земельну ділянку, загальною площею 31,8 кв. м, шляхом знесення за власний рахунок об`єкта самочинного будівництва - нежитлову будівлю, загальною площею 31,8 кв. м, розташовану на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Пояснення сторін в судовому засіданні.

Представник прокуратури позовні вимоги підтримав у повному обсязі, пояснивши, що відсутні будь-які дозволи на будівництво нежитлової будівлі загальною площею 31,8 кв. м, розташовану на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, земельна ділянка не виділялась для будівництва вищевказаного об`єкту, відсутні будь-які договори оренди земельної ділянки, а отже наявні ознаки самовільного будівництва.

Представники Одеської міської Ради в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача просила залишити без задоволення позовні вимоги, оскільки відповідач є добросовісним набувачем нежитлової будівлі загальною площею 31,8 кв. м, розташовану на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, відбулась державна реєстрація права власності на даний об`єкт, яка не була скасована. Вона також пояснила, що прокуратурою не доведено, що договір оренди земельної ділянки був відсутній.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондарем О.М. прийнято рішення від 18.11.2016, індексний номер 32433632 (з відкриттям розділу) про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення, загальною площею 31,8 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для реєстрації права власності на вказані нежитлові приміщення у державному реєстрі речових прав державним реєстратором зазначені наступні документи:

-технічний паспорт б/н від 11.11.2016, виготовлений ФОП ОСОБА_3 ;

-декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ОД 34 від 25.12.2014, видана Департаментом ДАБІ в Одеській області.

У практиці Великої Палати Верховного Суду закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно [див., зокрема, пункт 98 постанови від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20)]. Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (підпункт 6.30), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (підпункт 4.17), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (підпункт 6.13) та інші).

Отже, державна реєстрація права приватної власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення, загальною площею 31,8 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - це офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття права власності на таке майно.

31.01.2017 ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 за договором купівлі-продажу НВІ 966343 посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н.М. продала ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 вищевказаний об`єкт нерухомості (зареєстровано в реєстрі за № 5-179).

Отже ОСОБА_1 згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником об`єкту нерухомого майна - нежитлові приміщення, загальною площею 31,8 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина друга статті 328 ЦК України).

У п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17) встановлено, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.

Судом встановлено, що станом на 31.01.2017р., тобто датою укладення договору купівлі-продажу, були відсутні будь-які відомості про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки.

Згідно ч. 2 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Конституційний суд України у рішенні від 16 жовтня 2008 року № 24-рп/2008 підкреслив, що відповідно до Конституції України та загальновизнаних принципів і норм міжнародного права визнання, дотримання і захист права власності є обов`язком держави.

Суд вважає, що доказів того, що відповідач ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем позивачем не надано.

В позовних вимогах позивач просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради земельною ділянкою загальною площею 31,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом припинення володіння ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) правом приватної власності на нежитлову будівлю, загальною площею 31,8 кв. м, з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 101.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 346 ЦК України визначені підстави припинення права власності, які повинні застосовані виклично на підставі Закону.

Суд звертає увагу на те, що неможливо припинити права володіння правом приватної власності, оскільки залишається не вирішеним питання щодо права власника на користування та розпорядження майном.

В обґрунтування заявлених вимог позивач також посилається на те, що згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

В даному випадку, позивач посилається на порушення права власності територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, на якій перебуває вищевказаний об`єкт нерухомості.

Відповідно до ст. 377 ЦК України (у редакції станом на 19.07.2017р., тобто чинною на час переходу права власності до відповідача) було встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Позивач посилається на те, що попередній власник майна не мав право відчужувати вищевказаний об`єкт право власності, оскільки право власності було неправомірно зареєстровано на об`єкт самочинного будівництва.

Відповідно до положень ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Суд вважає, що вважає, що Одеська міська Рада, як орган, який представляє інтереси територіальної громади м.Одеси повинна була пред`являти вимоги до відповідача, як власника, саме про витребування земельної ділянки з його володіння, але такі вимоги позивачем не заявлені, а тому відсутні підстави для задоволення первісних позовних вимог.

Щодо вимоги про усунення перешкоди у користуванні та розпорядженні територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради земельною ділянкою загальною площею 31,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнити земельну ділянку, загальною площею 31,8 кв. м, шляхом знесення за власний рахунок об`єкта самочинного будівництва - нежитлову будівлю, загальною площею 31,8 кв. м, розташовану на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Судом встановлено, що державним реєстратором Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондарем О.М. прийнято рішення від 18.11.2016, індексний номер 32433632 (з відкриттям розділу) про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення, загальною площею 31,8 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для реєстрації права власності на вказані нежитлові приміщення у державному реєстрі речових прав державним реєстратором зазначені наступні документи була декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ОД 34 від 25.12.2014, видана Департаментом ДАБІ в Одеській області.

Згідно відповіді Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради у додатку до листа № 01-6/99-ПР від 29.04.2024 надано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ОД 34 від 25.12.2014.

Отже фактично, органом державної влади Департаментом ДАБІ в Одеській області не було відмовлено у реєстрації декларації з приводу її невідповідності.

Судом встановлено, що відповідач з 2017р. відкрито та безперервно користується спірною нежитловою спорудою. З цього часу, органами місцевого самоврядування не заявлялось жодних вимог щодо звільнення земельної ділянки та знесення даного об`єкту. Доказів того, що спірна нежитлова будівля збудована з істотними порушеннями будівельних норм і правил не надано.

Окрім того, фактично єдиним аргументом щодо знесення даного об`єкту є відсутність документів на право користування земельної ділянки. Однак жодних доказів того, що відповідач ухилявся від укладення договору оренди земельної ділянки, а також, що земельна ділянка необхідна Одеській міській Раді для використання у іншій спосіб не надано.

Суд звертає увагу на принципи, що закладені у Європейської конвенції із захисту прав людини та протоколів до неї.

Так кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми:

(1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер;

(2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями;

(3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах.

Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Суд враховує, що критеріями сумісності заходу втручання у право власності із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є такі обставини:

- чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі. Тобто втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;

- чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту зазначеної статті. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;

- чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності.

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції є, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. Водночас відсутність такого порушення є тоді, коли дотримані всі три критерії.

Отже, повинне існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20.10.2011 (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), "Кривенький проти України" від 16.02.2017 (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог у даних обставинах, може призвести до порушення справедливого балансу між вимогами суспільного інтересу, з одного боку, і правом відповідача на мирне володіння своїм майном, з іншого.

Керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265 -268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Пересипської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах Держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1

щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядження територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської Ради земельною ділянкою загальною площею 31,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом припинення володіння ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) правом приватної власності на нежитлову будівлю, загальною площею 31,8 кв. м, з одночасним закриттям розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером №101 ;

щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради земельною ділянкою загальною площею 31,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнити земельну ділянку, загальною площею 31,8 кв.м, шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва - загальною площею 31,8 кв. м, розташовану на земельній АДРЕСА_1 . 65

залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Одеського апеляційного протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення суду.

Суддя В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 19.09.2025