Провадження № 2/521/158/25
У Х В А Л А

23 вересня 2025 року

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

з участю секретаря Коржеван В.А.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Мерзлікін Денис Володимирович, про скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси знаходиться цивільна справа за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Мерзлікін Денис Володимирович, про скасування рішення державного реєстратора.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що Одеська міська рада звернулася до Хаджибейського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Мерзлікіним Денисом Володимировичем, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, зобов?язання звільнити за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення станції технічного обслуговування.

Одеська міська рада звертається із заявою про забезпечення даного позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав територіальної громади м. Одеси, за захистом яких подано такий позов, що вбачається з наступного.

19.01.2009 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на станцію технічного обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 , у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за N? 23344131 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.12.2008 року та розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 04.11.2008 року № 1580 (у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно РНОНМ: 237).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12.01.2010 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.06.2010 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.05.2012 року у справі № 2a-12163/09/0570, позов ТОВ «Амстор» до Овідіопольської районної державної адміністрації задоволено і вирішено:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Овідіопольської районної державної адміністрації від 04.11.2008 року N? 1580 «Про затвердження акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом станції технічного обслуговування суб?єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області»;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно станцію технічного обслуговування, площею 150,40 кв.м, видане 06.12.2008 року Виконавчим комітетом Таїровської селищної ради на ім?я ОСОБА_1 ;

- скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно, що здійснений Комунальним підприємством «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації», щодо реєстрації на ім?я ОСОБА_1 права власності на станцію технічного обслуговування площею 150,40 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання зазначеного судового рішення 15.06.2017 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Антоненко Оксаною Сергіївною прийнято рішення N? 35682335 про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на об?єкт нерухомого майна (РНОНМ: 237) загальною площею 150,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, 12.03.2020 року державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Мерзлікіним Денисом Володимировичем прийнято рішення N? 51641372 (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на станцію технічного обслуговування загальною площею 150,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ: 101), на підставі розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації від 04.11.2008 року N? 1580 та свідоцтва про право власності від 06.12.2008 року, виданого Виконавчим комітетом Таїровської селищної ради, які вже були визнані недійсними/скасовані в судовому порядку.

Оскаржуване рішення про державну реєстрацію прийнято за відсутності визначених законом документів, а саме за відсутності у відповідача рішення виконавчого органу Одеської міської ради про присвоєння адреси і чинного документу, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта. Звертаємо увагу, що за відсутності останнього, об?єкт несе загрозу для життя. З метою запобігання можливої загрози для життя людей Одеська міська рада вважає за необхідне вжити заходів забезпечення позову у цій справі.

Позивач зауважує, що наразі існують обґрунтовані підстави вважати, щодо ухвалення рішення у вищенаведеній справі та набрання ним законної сили, ОСОБА_1 можуть вживатися дії з метою відчуження речових прав на дане нерухоме майно третім особам, що унеможливить виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

У свою чергу, наявність актуальної державної реєстрації речових прав за ОСОБА_1 на спірний об?єкт нерухомого майна надає йому безперешкодну реальну можливість вільно розпоряджатися спірним об?єктом, здійснюючи його «віртуальне» відчуження або передачу у користування іншим особам, а також змінювати його технічні характеристики, незважаючи на оскарження відповідної державної реєстрації прав.

Звертає увагу суду на те, що обраний Одеською міською радою вид забезпечення позову, а саме: накладення арешту на станцію технічного обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 , та заборона суб?єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, вчиняти реєстраційні дії щодо таких об?єктів, не призведе до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування, оскільки такий вид забезпечення позову лише тимчасово обмежує право власника розпоряджатись таким об?єктом, а саме відчужувати будь-яким іншим особам, оскільки внаслідок таких дій стане неможливим або утрудненим подальший захист порушених прав територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

З огляду на наведене зазначимо, що обраний міською радою вид забезпечення позову є виправданим, адекватним та пропорційним, оскільки вжиття такого заходу забезпечить недопущення порушення прав територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності, що тривалий час залишається фактично вилученою.

Враховуючи вищенаведене просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на станцію технічного обслуговування загальною площею 150,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ: 101). Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони суб?єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, внесенням записів та змін до них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо станції технічного обслуговування загальною площею 150,4 кв.м за адресою: м. Одеса, Генерала Петрова (на сьогодні - Євгена Танцюри), 65Т (PHOHM: 101).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання представника позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на судовий захист.

Виконання судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у справі «Горнсбі проти Греції» зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

У рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі «Продан проти Молдови» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Тобто забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до змісту якої суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає зазначеним вище вимогам Європейського суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З аналізу положень статті 149 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що нею передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Тобто, за замістом частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звернувся позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову Одеської міської ради суд встановив, що між сторонами існує спір щодо скасування рішення державного реєстратора, стосовно станції технічного обслуговування загальною площею 150,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ: 101).

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору у даній справі, суд вважає співмірними заходами забезпечення з огляду на предмет спору та таким, що відповідає характеру спірних правовідносин.

Суд, на підставі наявної в матеріалах справи Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (дата, час формування: 25.08.2025 13:29:41) встановив, що власником станції технічного обслуговування: за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, 06.12.2008, виданого на підставі розпорядження Овідіопольської райдержадміністрації від 04.11.2008 р. № 1580.

Стосовно обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову та накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору суд зазначає, що відповідач, як власник спірного майна дійсно має можливість в будь-який момент здійснити розпорядження ним, зокрема відчужити на користь третіх осіб, що в майбутньому може утруднити виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Суд також звертає увагу, що за своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх. Накладення арешту на майно не завдає шкоди та збитків відповідачу, не позбавляє його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам.

Враховуючи викладене, суть позовних вимог, їх розмір та, беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому унеможливити виконання рішення у даній справі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання представника позивача про забезпечення даного позову.

Суд не вбачає підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень частини третьої статті 154 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Мерзлікін Денис Володимирович, про скасування рішення державного реєстратора задовольнити.

Накласти арешт на станцію технічного обслуговування загальною площею 150,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ: 101).

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони суб?єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, внесенням записів та змін до них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо станції технічного обслуговування загальною площею 150,4 кв.м за адресою: м. Одеса, Генерала Петрова (на сьогодні - АДРЕСА_3 (PHOHM: 101).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Суд роз`яснює, що у відповідності до частини четвертої статті 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: І.О. Поліщук