1Справа № 335/4928/25 2-о/335/193/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого - судді Мінаєва М.М., присяжних Омельченко Г.Г., Брусенської Д.М., при секретарі Бойкинюк Д.П., за участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Тивоненка Д.Р., розглянувши в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про оголошення особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 , подана через представника адвоката Тивоненка Д.Р., про оголошення померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована посиланням на те, що, зокрема, заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27.02.1963 року.

Протягом останніх 30-ти років заявниця не спілкувалася зі своїм батьком гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про місце його перебування (проживання) їй нічого не відомо, адже всі ці роки її батько не виходив із нею на зв`язок. Як наслідок, заявниця може просто не знати про зникнення безвісти чи смерть свого батька. Так, 31.05.1977 року гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був виписаний (знятий з реєстрації) за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 81 від 24.05.2022 року, виданою ЖБК «Дружба», та довідкою від 19.05.2025 року за вих. № 85, виданою ОСББ «Паркова 6 Зп». Зі слів родичів заявниці, починаючи із середини 1977 року, її батько гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та працював не м. Запоріжжі, а в АРК Крим, там у 1980-х рр. останній і помер.

Заявником було вжито позасудових заходів щодо встановлення відомостей про місцезнаходження ОСОБА_2 .

Так, Заявниця звернулась за правовою допомогою до адвоката Тивоненка Д.Р. Адвокатом Тивоненком Д.Р. на адресу Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було направлено адвокатський запит від 12.05.2025 року стосовно надання інформації щодо наявності або відсутності в органах державної реєстрації актів цивільного стану Запорізької та інших областей відомостей про смерть (актових записів) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце народження: «пос. тарасовский тищучский, костромська обл, рсфср», актовий запис про народження № 16). На вказаний адвокатський запит було надано відповідь про те, що перевіркою за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявлено.

Представником заявниці було направлено адвокатський запит за вих. № б/н від 17.05.2025 року на електронну адресу ОСББ «Паркова 6 Зп» із проханням надати наступні документи: довідку із зазначенням дати реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 та дати зняття останнього з реєстрації місця проживання (дати не проживання) за вказаною адресою; акт обстеження щодо не проживання гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем реєстрації проживання за адресою АДРЕСА_1 за підписом двох свідків сусідів та голови правління ОСББ «Паркова 6 Зп».

На вказаний запит було надано наступну відповідь: довідку від 19.05.2025 року за вих. № 85 про те, що батько заявниці ОСОБА_2 , 1939 р.н. був прописаний (зареєстрований) за адресою АДРЕСА_1 30 11.1970 року та виписаний (знятий з реєстрації) з цього адресу 31.05.1977 року. Окрім того, у відповідь на згаданий вище запит, було надано Акт про фактичне не проживання від 20.05.2025 року наступного змісту: ми, що нижче підписалися, підтверджуємо факт не проживання за адресою АДРЕСА_1 громадянина ОСОБА_2 1939 року народження. ОСОБА_2 фактично не проживав за адресою АДРЕСА_1 , з 1977 року по теперішній час. Вказаний акт підписано ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 . Окрім того, вказаний акт підписано головою правління ОСББ «Паркова 6 Зп» Н.Б. Туманською.

Окрім того, адвокатом Тивоненком Д.Р. було направлено на електронну адресу ГУ ПФУ в Запорізькій області адвокатський запит від 17.05.2025 року, в якому адвокат просив надати наступну інформацію: чи отримує пенсію гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та чи перебуває він на державному пенсійному страхуванні.

На вказаний запит було надано лист від 20.05.2025 року про наступне. Згідно з базою даних Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за даними, зазначеними у Вашому адвокатському запиті, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на обліку не перебуває.

Також адвокатом було направлено адвокатський запит від 16.05.2025 року на електронну адресу КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» наступного змісту: чи звертався за медичною допомогою до Вашого підприємства гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи із 01.06.1977 року і до моменту надання відповіді на цей адвокатський запит.

16.05.2025 року за вих. № 16/05 адвокатом було направлено на електронну адресу ГУ НП в Запорізькій області заяву про вчинення кримінального правопорушення за фактом зникнення безвісти гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17.05.2025 року адвокатом було направлено адвокатський запит на електронну адресу Запорізького обласного державного нотаріального архіву із проханням надати інформацію про наступне: чи було відкрито спадщину внаслідок смерті чи оголошення померлим гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та чи звертався він до архіву із заповітом задля його посвідчення (заповіту) або із заявою про прийняття спадщини?

Таким чином, на думку заявниці, підтвердженням відсутності гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем його останнього відомого проживання є вищевказані довідки та акт про фактичне не проживання. Окрім того, на дату складання цієї заяви, жодних відомостей стосовно місцезнаходження гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з того часу не надходило ані заявниці. ані адвокату Тивоненку Д.Р.

Таким чином, на думку заявниці, є підстави для ухвалення рішення суду про оголошення її батька гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим, з метою оформлення спадщини після його смерті.

Ухвалою від 03.06.2025 було відкрите провадження у справі.

Під час судового розгляду заявник ОСОБА_1 свою вимогу підтримала і надала пояснення, що відтворюють зміст її заяви. Зокрема, заявник пояснила, що їй достовірно невідомо жодної конкретної інформації про місце перебування її батька після того, як наприкінці 1970-х років він покинув їх сім`ю та був виписаний з останнього місця проживання. Лише зі слів родичів, яких допитати в судовому засіданні є неможливим, їй було відомо, що можливо її батько проживав на території АРК Крим, однак жодного документального підтвердження цьому немає. Її мати відносин з батьком не підтримувала, і сама заявник цим питанням не опікувалась. Однак під час оформлення спадщини, яка залишилась після смерті матері, виявилось, що половина спадкового майна вважається такою, що належить батькові, оскільки було набуто під час шлюбу. Тому заявник змушена звернутись до суду.

Представник заявника, адвокат Тивоненко Д.Р., заяву також підтримав, пославшись на факти і норми права, викладені у самій заяві. Зауважив, що ухвалення рішення про оголошення ОСОБА_2 померлим не створить негативних наслідків для останнього у випадку, якщо він є живим, оскільки він матиме паво звернутись до суду із заявою про скасування такого рішення.

Представник Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився.

Водночас від заінтересованої особи надійшли заяви про розгляд справи без участі її представника, в яких, крім іншого, звернуто увагу на таке.

Відповідно до статей 3, 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. При виконанні рішення суду про встановлення факту смерті відділом державної реєстрації актів цивільного стану зазначаються лише ті відомості, які зазначенні в резолютивній частині рішення суду. В прохальній частині заяви заявник просить «Оголосити фізичну особу - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим». Але, актовий запис про смерть передбачає не лише ці відомості про померлу особу, а також про громадянство, дату та місце смерті, дату та місце народження, місце проживання померлої особи.

Заслухавши пояснення учасників справи і дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим бюро ЗАГС м. Запоріжжя 27.02.1963.

У свою чергу, батьки заявника, ОСОБА_5 і ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 02.03.1961 року у Красногвардійському районі Кримської області (актовий запис № 8).

У жовтні 1966 року ОСОБА_2 міським житловим управлінням виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих був виданий ордер № 25 на право зайняття квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується копією відповідного ордеру.

Згідно виписки з протоколу № 5 загальних зборів членів ЖБК «Дружба» від 20.10.1985 року, мати заявника, ОСОБА_5 , за її заявою була прийнята у члени вказаного кооперативу, і за нею була закріплена вказана квартира для проживання сімї з трьох осіб самої ОСОБА_5 та її дітей доньки ОСОБА_1 , 1963 року народження, та сина ОСОБА_1 , 1965 року народження.

Підставою для такого рішення у згаданому протоколі стало посилання на те, що ОСОБА_2 дійсно не проживає за адресою АДРЕСА_1 , з 31.05.1977 року, і жодного зв`язку із своєю сім`єю не підтримує.

В подальшому, на підставі Розпорядження голови Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради від 29.08.2007 № 1091/р, за ОСОБА_5 було зареєстроване право власності на вказану квартиру, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.10.2007. Підставою для цього було зазначено те, що вартість квартири в сумі 3643 укр. крб була повністю виплачена ОСОБА_5 01.09.1980 року, що підтверджується довідкою ЖБК «Дружба» від 21.08.2007 № 87 і рішенням виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради народних депутатів від 12.12.1985 № 370.

02.05.2022 ОСОБА_5 , 1937 року народження, померла.

13.03.2023 заявник ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Салтан В.В., яким підтверджується право власності на частку вказаної квартири, успадковану заявником після матері.

В ході розгляду справи заявник та її представник надали зібрані ними відомості щодо вжиття ними заходів з розшуку ОСОБА_1 .

Крім того, судом також були витребувані відповідні відомості від низки органів та установ.

Так, згідно довідки № 85 від 19.05.2025, виданої головою правління ОСББ «Паркова 6 Зп», ОСОБА_2 , 1939 року народження, був прописаний (зареєстрований) за адресою АДРЕСА_1 , 30.11.1970, та виписаний з цієї адреси 31.05.1977.

Аналогічна довідка від 24.05.2022 № 81 була видану заявнику Головою правління ЖБК «Дружба».

Згідно листа ГУ ПФУ України в Запорізькій області від 20.05.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в цьому органі не перебуває.

Згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.05.2025, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відсутній.

За зверненням ОСОБА_1 відомості за фактом зникнення ОСОБА_2 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, що підтверджується листами ВП № 1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області.

Згідно листа КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної» допомоги Запорізької міської ради від 29.08.205 № 42476/01-05, в період з 01.01.2000 по 29.08.2025 в обілкових даних лікарні відомості про звернення за медичною допомогою та (або) амбулаторна карта хворого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась і не зберігається. За більш ранній період часу документи не зберігаються відповідно до встановлених законодавством строків їх зберігання.

Відповідно до листа Департаменту з питань виконання покарань Міністерства юстиції України від 19.08.2025, станом на цю дату ОСОБА_2 в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах ДКВС України (окрім тих, що знаходяться на тимчасово окупованій території, відомості про які недоступні) покарання не відбував і під вартою не утримувався.

Відповідно до листа Управління карного розшуку ГУНП в Запорізькій області від 02.09.2025, у базі даних «Розшук» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» ОСОБА_2 у державному розшуку не перебував і не перебуває.

Відповідно листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України від 20.08.2025, за даними відомчої інформаційної системи ДМС, інформацію щодо оформлення паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_2 або ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлено.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд приходить до такого.

Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

На цьому також наголошено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути достатньою підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19.

На наявність у суду саме права, а не обов`язку оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує частина перша статті 46 ЦК України.

При розгляді справ цієї категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19).

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 30 березня 2022 року у справі № 295/4293/21, від 07.11.2023 у справі № 607/159/23.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наявних у справі документів випливає, що батьком заявниці дійсно є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Костромської області РРФСР.

Також не викликає сумнівів, що до травня 1977 року ОСОБА_2 проживав разом із своєю сім`єю за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно пояснень самої заявниці, а також згідно наданих нею документів, її батько ОСОБА_2 з власної ініціативи і за власним волевиявленням припинив проживати за вказаною адресою і обрав для себе інше місце постійного проживання, ймовірніше за все на території Кримської області УРСР (в подальшому - АРК Крим).

Та обставина, що ОСОБА_2 не повідомив заявнику чи іншим членам сім`ї про своє нове постійне місце проживання, жодним чином не означає, що його постійним місцем проживання залишалась адреса АДРЕСА_1 .

Відтак, відсутність у заявника відомостей про ОСОБА_2 протягом останніх п`ятдесяти років як така не може бути підставою для оголошення його померлим.

Жодних відомостей про подальшу долю ОСОБА_2 судовим розглядом встановити не вдалось.

Зокрема, у справі немає доказів про постійне місце проживання ОСОБА_2 після 1977 року, а також не має доказів про наявність обставин, які давали б підстави для припущення того, що він міг померти. Лише відомості про його похилий вік, за відсутності відомостей про інші обставини його життя, також не можуть бути єдиною і достатньою підставою для такого припущення.

Крім того, суд виходить з того, що спосіб захисту цивільних прав та інтересів має бути ефективним та відповідати характеру порушеного, невизнаного або оспорюваного права.

Одним із елементів права на доступ до правосуддя є обов`язковість виконання рішення суду та можливість його реального виконання.

У зв`язку з цим суд зауважує, що у справі відсутні докази, достатні для ідентифікації особи ОСОБА_2 та вчинення актового запису про смерть цієї особи.

Зокрема, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» для проведення державної реєстрації смерті особи слід зазначити, прізвище, ім`я, по батькові померлого, дату та місце смерті, причина смерті, дата та місце народження померлого, громадянство померлого.

В пункту 8 глави 5 розділу III Наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» зазначено що реєстрація факту смерті після перевірки наявності державної реєстрації смерті за місцем настання смерті, за місцем останнього проживання померлого, за місцем поховання чи виявлення трупа або за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Для проведення державної реєстрації смерті особи зазначається: прізвище, ім`я, по батькові померлого, дата та місце смерті, причина смерті, дата та місце народження померлого, громадянство померлого.

Суд зауважує, що в усіх наявних у справах документах, створених до 1977 року, прізвище, ім`я та по-батькові цієї особи зазначалось російською мовою як « ОСОБА_2 » у відповідних відмінках.

Жодного документу, виданого на ім`я цієї особи українською мовою, в матеріалах справи немає.

При судом було встановлено, що ОСОБА_2 не був документований паспортом громадянина України, внаслідок чого неможливо встановити, громадянином якої держави він був після припинення існування СРСР та утворення держав Україна та Російська Федерація.

Відтак, суд позбавлений можливості навіть встановити правильність написання українською мовою прізвища, особи, про оголошення якої померлою порушене питання, - « ОСОБА_6 » чи « ОСОБА_7 ».

З огляду на наведені вище положення правил державної реєстрації актів цивільного стану, відсутність достовірних відомостей про прізвище особи, громадянство особи, місце її проживання та державу, де сталася або могла статися її смерть, унеможливлює вчинення актового запису про смерть такої особи, а тому рішення суду про оголошення такої особи померлою буде завідомо невиконуваним і не зможе породити правові наслідки, для яких воно передбачено законом.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 81, 82, 84, 294, 259-261, 293, 294, ст. ст. 305-308 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про оголошення померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Повний текст рішення складений 19.09.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення, а у разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, - протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя М.М. Мінаєв

Присяжний Омельченко Г.Г.

Присяжний Брусенська Д.М.