Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/203/24
Провадження № 2/391/20/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.09.2025р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Козюменської В.В.,

при секретарі - Рогожкіній І.Ю.,

за участі представників первісного позивача ТОВ «Коллект Центр» - адвокатів Гнатенко О.М., Морозової В.В.,

представника відповідача за первісним позовом адвоката Євладенко Л.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Компаніївка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісною позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» про захист прав споживача, визнання пункту договору недійсним та здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 393 від 26.02.2021 року в сумі 56 794,80 грн., витрат на сплату судового збору 3028,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 17 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 26.02.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг №2393 «Стандартний+».

На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника в сумі 5600,00 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в орієнтований строк визначений п.3 Договору 16 днів з моменту отримання кредиту та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором№ 393 від 26.02.2021 року., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 72375,83 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 5597,98 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 66777,85 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 56794,80 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 5597,98 грн.; заборгованість за відсотками - 51196,82 грн.;

01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №1-12 відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 393 від 26.02.2021 року.

10.03.2023 було укладено договір про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 393 від 26.02.2021 року.

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 393 від 26.02.2021 року.

26.04.2024 ОСОБА_1 через свого представника адвоката Євладенко Л.С. звернулася до суду з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», про захист прав споживача, визнання пункту договору недійсним та здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви вказала, що Позивачем в позовній заяві зазначено, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (первісний кредитор) та позичальником (відповідачем) ОСОБА_1 було укладено договір №393 від 26.02.2021 року відповідно до якого відповідачка отримала кредит в розмірі 5600,00 грн, строком на 16 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірах визначених п. 1.4 Договору. За твердженням позивача відповідачка отримала кредит шляхом переказу коштів на платіжну картку, однак в матеріалах доданих до позовної заяви міститься лист ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 14.02.2024 року без вихідного номеру, згідно якого на підставі укладеного договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» 26.02.2021 року здійснило один переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику в сумі 5600,00 грн.

В частині належності даної довідки в якості доказу по даній справі зазначає наступне. З огляду на вимоги Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а саме обов`язкова наявність первинних документів, які підтверджують перерахування коштів та вимоги -первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Кредитний договір є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує обов`язку позичальника повернути грошові кошти.

Також вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які передбачені статтями 22, 25 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують ініціювання переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачу, позивачем надано лист ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 14.02.2024 року без вихідного номеру, який містяться інформацію про переказ суми 5600,00 грн. 26.02.2021 року, однак даний лист не містить ПІБ чи РНОКПП одержувача коштів, таким чином ідентифікувати одержувача неможливо.

У матеріалах справи відсутні інші докази, які б підтверджували правильність здійсненого кредитором розрахунку, зокрема первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та ст. ст. 21, 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

ОСОБА_1 визнає факт укладення договору №393 від 26.02.2021 року та факт отримання коштів, однак вважає що сума в розмірі 56794.80 грн, яку заявлено до стягнення в межах позовної заяви ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є не обґрунтованою та порушує її права як споживача.

Вважає, що кредитний договір №393, укладений 26.02.2021 ОСОБА_1 та ТОВ "Служба миттєвого кредитування" містить пункти, які є не справедливими та суперечать пункту 5 частини З статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» за приписами якої продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Зокрема, в пункті 1.4. визначено процентні ставки за користування кредитом у розмірах:

а) 0,4 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 3,24% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 а;

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 б;

г) починаючи з ЗО дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 в;

Таким чином, відповідно до паспорту споживчого кредиту (додаток №3 до кредитного договору), зокрема п.4 реальна процентна ставка, відсотків річних становить:

-при нарахуванні відсотків згідно п.п. 1.4. а договору - 146 відсотків річних;

-при нарахуванні відсотків згідно п.п. 1.4. б договору - 1302,36 відсотків річних;

-при нарахуванні відсотків згідно п.п. 1.4. в договору - 1711,7 відсотків річних;

-при нарахуванні відсотків згідно п.п. 1.4. г договору - 2735,45 відсотків річних.

Отже, у загальному розмірі відсотків за користування кредитом визначений в розрахунку заборгованості, наведеному в додатках до позовної заяви, за період з 26.02.2021 року по 30.11.2021 рік становить 67449,57 грн. (шістдесят сім тисяч чотириста сорок дев`ять гривень 57 копійок), що в 12 разів перевищує суму отриманих позичальником коштів, отже дані умови договору є несправедливими.

Одночасно, позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, просить стягнути відсотки у сумі 51196,82 грн., що в більш як у 9 разів перевищує суму отриманих позичальником коштів.

Позичальник за користування кредитом в розмірі 5600,00 грн., за період з 26.02.2021 року по 30.11.2021 рік, зобов`язаний сплатити позикодавцю суму процентів в розмірі що в 12 разів перевищує суму отриманих позичальником коштів. Зазначене свідчить про те, що дані умови договору встановлюють вимогу щодо сплати позичальником непропорційно великої суми плати за користування кредитними коштами, що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, тож дані умови договору є несправедливими.

Отже, пункт 1.4 договору №393 від 26.02.2021 року про встановлення процентів за користування кредитом є несправедливим та порушує принцип добросовісності, створює істотний дисбаланс у сторін, та явно завдають шкоду позичальнику, а відтак підлягає визнанню недійсними. Водночас розрахунок заборгованості містить відомості про суми, які були сплачені ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу всього на суму 10623,50 грн., з якої на погашення основної суми боргу позичальником враховано 0,60 грн., інша частина в сумі 10622,90 грн. стягнута в рахунок погашення відсотків за кредитом.

Оскільки, п. 1.4 Договору, яким передбачено нарахування відсотків підлягає визнанню недійсним, з урахуванням описаних вище вимого законодавства, вважаємо за необхідне в даному позові звернутися до суду за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину, обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину та здійснити перерахунок заборгованості та зарахувати суму сплачених позичальником коштів 10623,50 грн в рахунок погашення основної суми боргу (тіла кредиту, що становить 5600,00 грн.). Таким чином, здійснивши перерахунок за даних кредитним договором можливо дійти висновку, що позичальник повною мірою виконав свої боргові зобов`язання та сплатив суму в 2 рази більшу ніж отримав в рахунок кредиту.

З огляду на викладені вище обставини, а також сформульовані в даному позові доводи щодо нікчемності пункту 1.4 Договору в частині встановлення відсотків за користування кредитом, представник відповідача вважає за необхідне в порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язати кредитора здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 26.02.2021 року №393 з огляду на нікчемність пункту 1.4 Договору, шляхом зарахування вже сплачених позичальником щомісячних платежів в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Також позивач вважає що витрати, понесені позивачем на правничу допомогу в розмірі 17000,00 гривень є значно завищеними та неспівмірними до складності справи та виконаних адвокатським об`єднанням робіт. Тому відповідач заперечує проти стягнення суми в розмірі 17000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Просить задовольнити зустрічну позовну заяву та стягнути понесені судові витрати та витрати на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн (Т.1 а.с.57-66)

Представником відповідача за зустрічним позовом адвокатом Ткаченко М.М. подано відзив на зустрічну позовну заяву. В обґрунтування якої зазначено, що на виконання умов укладеного договору ТОВ «Служба Миттєвого кредитування» перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5 600,00 грн. З наявного в матеріалах справи листа ТОВ ФК «Вей Фор Пей» вбачається, що 26.02.2021 року було перераховано грошові кошти в сумі 5 600,00 грн. на картковий рахунок НОМЕР_1 . Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність", а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії". Звертали увагу, що ні первісний кредитор, ні Позивач не є банками та на них не розповсюджується дія ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Разом з тим, Кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Отже, твердження Відповідача не заслуговують на увагу.

Підтверджували, що Відповідач частково сплачував заборгованість, що не спростовується Відповідачем та свідчить про визнання факту отримання кредитних коштів. Твердження Відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів, тощо не заслуговують на увагу. Вбачається, що Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування їй кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. При цьому Позивач зазначає, що відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Зокрема, вона мав можливість здійснити запит до банку про наявність у нього карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту, та отримати виписку по вказаному рахунку за період кредитування. Таким чином відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень.

Відповідачем було укладено Кредитні договори за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору Позичальник отримав від Кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами Договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання Договору, Відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, Відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. При цьому, Відповідач не заперечував проти умов договору та прийняв їх, підписавши відповідний договір.

Відповідач зазначив, що відповідно до ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Проте, вказана норма застосовується щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом. У справі, що розглядається, заборгованість складається із: заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками. Позивач не нараховував пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору. Враховуючи, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено. Також, відповідно до п. 4.9 Договору Позичальник підтверджує, що отримав кредит не на споживчі цілі. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. За таких обставин, укладений між сторонами Договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, в т.ч. щодо порядку нарахування та оплати процентів за Договором; Позичальник був ознайомлений з умовами Договору, висловив своє волевиявлення шляхом підписання Договору і виконував умови Договору, що свідчить про прийняття ним таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків.

Відповідач не наводить обгрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, отже такі твердження є припущеннями..

У зв`язку з викладеним, просить відмовити в задоволені зустрічного позову та стягнення витрат на правову допомогу. (Т.1 а.с. 167-174).

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 11.04.2024 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. (Т.1 а.с.51).

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10.12.2024 року зустрічний позов ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, справу призначено розглядати в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання (Т.1 а.с.165)

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 24.12.2024 року справу призначено до судового розгляду (Т.1 а.с.199).

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 21.03.2025 року до справи залучено в якості співвідповідача за зустрічним позовом ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (Т.1 ас. 229).

Представники позивача адвокати Гнатенко О.М., Морозова В.В. за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Також представники надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, відзиві на зустрічну позовну заяву.

Представник відповідача за первісним позовом адвокат Євладенко Л.С. в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог за первісним позовом просила відмовити. Заявлені вимоги за зустрічним позовом підтримала.

Представник співвідповідача за зустрічним позовом ТОВ «Служба миттєвого кредитування», в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на зустрічну позовну заяву про захист прав споживача, про визнання пункту договору недійсним та здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором, також просив розглядати справу за його відсутності.

В відзиві представник відповідача зазначив, що Позивач просить Суд «визнати нікчемним пункт 1.4 Договору про надання фінансових послуг № 393 «Стандартний», який було укладено 26.02.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 та в порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язання кредитора ТОВ «Служба миттєвого кредитування», як первісного здійснити перерахунок заборгованості за даним договором шляхом зарахування вже сплачених ОСОБА_2 щомісячних платежів в рахунок погашення основної суми боргу (тіла кредиту)». Водночас відповідно до норм Закону, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Якщо позивач вважає, що спірний кредитний договір/пункт договору є нікчемним, то він не потребує визнання його таким судом.

Позивач не обґрунтував, на якій законодавчій підставі спірний пункт 1.4. кредитного договору має бути визнаний нікчемним та його твердження не підтверджуються належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 не заперечує та підтверджує факт укладання та часткового виконання договору № 393 «Стандартний», який було укладено 26.02.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 , однак просить Суд визнати нікчемним лише пункт 1.4. Договору.

Кредитний договір є консенсуальним, він вважається укладеним з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов (зазначена позиція підтверджується також Постановою Вищого господарського суду № 1/207 від .02.03.2010 р.).

Отже, із суті кредитного договору випливає, що він вважається укладеним з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов, тому вимога визнання нікчемним пункту 1,4. Договору не відповідає вимогам чинного законодавства.

Просив в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 відмовити. (Т.2 а.с.7-8).

Позивачем також були надані пояснення від 27.05.2025 року, в яких зазначено, що згідно п.1.9 Договору граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік. В цій справі проценти за користування кредитними коштами нараховувались кредитором в межах погодженого сторонами строку кредитування на підставі ч.1 ст. 1048 ЦК України, що включав у себе і строк користування кредитом. Враховуючи, що відповідач, підписавши договір, погодився з його умовами, немає підстав вважати, що умови такого договору про порядок та строк застосування процентних ставок не були відомі відповідачу. Отже нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування визначеного та погодженого сторонами Договору.

Також представник первісного позивача звертав увагу, що в даному випадку між сторонами було узгоджено всі істотні умови договору, відповідач своїми підписами засвідчив, що він погоджується на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення та підписання договору було вільним, тому умови договору є обов`язковими для виконання сторонами договору, які його уклали.

Крім того, позивач звертав увагу на те, що фактично сума боргу позичальника ОСОБА_1 перед ТОВ «Коллект центр» складає 72375,83 грн., але позивач прийняв рішення стягнути меншу суму боргу у розмірі 56794,80 грн., враховуючи принципи розумності, співмірності і пропорційності. В даному випадку позивачем було прийнято рішення стягувати не всю суму боргу у відповідності до розрахунку боргу, який проведений в межах строку кредитування в 1 рік, а меншу суму боргу. Тобто розмір заборгованості підтверджується розрахунками боргу кожного із кредиторів, а заявлена сума до стягнення це право та рішення ТОВ «Коллект центр» стягнути не всю суму боргу, а його частину. (Т.2, а.с.9-13, 53-54).

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.

26.02.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг №2393 «Стандартний+». (Т.1, а.с.6-8).

Згідно п. 1.1. договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5600,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3 договору кредит надається на строк, зазначений у заяві- анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Згідно п. 1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:

а) 0,4% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 3,24% порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 1.4.а);

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначено п. 1.4.6);

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначено п. 1.4.в).

д) тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до п.п. 1.4.1., 1.4.2. договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо с кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний с користування кредитом.

Згідно п. 1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік.

Відповідно до п. 1.10. договору позичальник сплачує товариству комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі за його юридичне оформлення, у розмірі 156,8 грн. Комісія не нараховується та не підлягає стягнення позичальника у разі, якщо позичальник повертає суму кредиту та сплачує нараховані проценти у термін (день, дату), зазначений у договорі. Крім того, товариство має прав нараховувати або зменшити розмір комісії на свій розсуд.

Згідно графіку платежів до кредитного договору №2393 «Стандартний+» терміни сплати кредитної заборгованості становлять: з 26.02.2021 надано кредит в сумі 5600,00 грн. повернути до 13.03.2021 року в сумі 5958,40 грн., з яких 5600,00 грн сума кредиту, 358,40 відсотки за користування кредитом

Додатком №1 до Кредитного договору є заява анкета ОСОБА_1 , яка також містить інформацію про суму кредиту, строки кредитування, розмір процентів за користування кредитом, порядок їх нарахування тощо. (Т.1 а.с.7-9).

Додатком №3 до Кредитного договору є паспорт споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, та в якому зазначено щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, а також інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту тощо (Т.1, а.с.10-11).

Договір укладено в електронному вигляді та підписано Відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Підписання Договору та отримання кредитних коштів, відповідачкою ОСОБА_1 не оспорювалось.

Відповідно до довідки, наданої ТОВ Фінансова компанія "Вей фор пей", на підставі укладеного між ТОВ ФК "Вей фор пей" та ТОВ «Служба МК» договору про організацію переказів грошових коштів, ТОВ ФК "Вей фор пей" було здійснено наступний переказ грошових коштів 26.06.2021 р. в сумі 5600 грн. за номером договору №2393 (Т.1, а.с.12).

Перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок Відповідача, зазначений ним у Заяві-Анкеті. Для підтвердження отримання коштів відповідачем судом за клопотанням позивача за первісним позовом постановлено ухвалу про витребування доказів в АТ КБ «Приватбанк» виписки по рахункам ОСОБА_1 (Т.1,а.с.199).

З наданої відповіді АТ КБ «Приватбанк» та виписки за договором б/н за період 26.02.2021-26.03.2021 року, встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 . За випискою по вказаному рахунку 26.02.2021 року зараховано переказ на картку 5600,00 грн. (Т.1 а.с.203-205).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2393 від 26.02.2021 року, укладеного з ОСОБА_1 , наданого ТОВ «Служба МК», всього нараховано тіло 5600,00 грн., відсотки 40045,17 грн. Всього сплачено: тіло 0,60 грн., відсотки 10623,50 грн.(Т.1, а.с.12-14).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2393 від 26.02.2021 року, укладеного з ОСОБА_1 , станом на 10.03.2023 р., наданого ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість ОСОБА_1 становить 72375,83 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 5597,98 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 66777,85 грн. (Т.1, а.с.15).

У відповідності до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2393 від 08.03.2024 р., як зазначено позивачем, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 56794,80 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 5597,98 грн.; заборгованість за відсотками - 51196,82 грн. (Т.1, а.с.16, т.2, а.с.56-59).

01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 393 від 26.02.2021 року, укладений з ОСОБА_1 (Т.1, а.с.18-23).

10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 393 від 26.02.2021 року, укладеного з ОСОБА_1 (Т.1 а.с.24-30).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі;

електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 1,6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання, в тому числі: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах 1 та 2 статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина 1 статті 642 ЦК України).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

З наданих суду доказів вбачається щодо укладення Договору кредиту №2393 від 26.02.2021 року між первісним кредитором та ОСОБА_1 , та згідно якого, сторони погодили суму кредиту, строк кредитування, розмір відсотків, порядок їх сплати та інші істоті умови договору.

Підписавши договір, відповідач погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень, отже умови договору, є обов`язковими для виконання позичальником.

З матеріалів справи, вбачається, що первісним кредитором виконано зобов`язання щодо перерахування на рахунок первісного відповідача грошових коштів в сумі 5 600,00 грн.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, не здійснив інші обов`язкові платежі згідно умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яку позивач просить стягнути в сумі 56 794,80 грн., враховуючи принципи розумності, співмірності та справедливості.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним наявність підстав для стягнення з відповідача на користь первісного Позивача як набувача права вимоги до цього боржника на підставі договорів факторингу від 01.12.2021 р. та договору про відступлення права вимоги від 10.03.2023 р. При цьому суд вважає, що нарахований позивачем розмір заборгованості, первісним відповідачем не спростовано.

У зв`язку з зазначеним, суд вважає позовні вимоги первісного позивача до ОСОБА_1 обгрунтованими, тому такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1- 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Оскільки суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги первісного позивача в повному обсязі, позовні вимоги, викладені в зустрічному позові, задоволенню не підлягають.

При цьому, суд звертає увагу, що зі змісту кредитного договору №2393 від 26.02.2021слідує, що в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договору, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Вся необхідна інформація про умови отримання кредиту, а саме: предмет договору, строк договору, інформація про відсотки за користування кредитом, права та обов`язки сторін, графік платежів дати та суми платежів за кредитом тощо, яка передує укладенню договору, була надана позичальнику, що підтверджується дослідженими судом доказами.

Позивач за зустрічним позовом не заперечує та підтверджує факт укладання та часткового виконання договору.

Як було зазначено вище, суд дійшов висновку про те, що оспорюваний договір про надання кредиту, який підписаний позивачем, є укладеним між сторонами належним чином. Позичальник ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заява-Анкета до Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Доказів того, що під час підписання оспорюваного кредитного договору позивач був обмежений у праві вибору кредитної установи та умов кредитування, чи що є інші умови, які є несправедливими, матеріали справи не містять.

Зі спірного кредитного договору вбачається, що він підписаний сторонами без будь-яких застережень та зауважень, що свідчить про вільне волевиявлення сторін при його укладанні.

Належних та допустимих доказів того, що в момент підписання даного кредитного договору було недодержано вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять, як не містять доказів, що ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору не була надана повна інформація щодо кредиту, в тому числі щодо розрахування процентів за користування кредитом (п.1.4), чи що при підписанні договору її введено в оману та приховано сукупну вартість кредиту, у зв`язку із чим вона не змогла оцінити доцільність отримання кредиту на таких умовах. Позичальник при укладенні кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами та не погодитися чи відмовитися від укладення договору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом про захист прав споживача, визнання пункту договору недійсним та здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

У відповідності до приписів ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені первісним позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

Також, на підтвердження витрат на правову допомогу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» надано Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023-2 від 02.01.2023 року, укладений між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 995 від 13.03.2024 року, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, де сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг) між товариством та адвокатом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 : надання усної консультації з вивченням документів 2 годин = 4 000 грн; складення пропозиції = 1000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 4 годи= 3000 грн;, загальний розмір правничих витрат складає 12000 грн.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача, 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставах поданих сторонами доказів.

Докази, надані ТОВ «Коллект Центр» на підтвердження витрат на правничу допомогу, їх обсяг та час, витрачений на надання такої допомоги, не є безумовними підставами для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі з іншої сторони, оскільки розмір таких витрат має бути не лише доведений та документально обґрунтований, а й бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання послуг, їх обсяг та ціну позову, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати за правову допомогу у сумі 10 000,00 грн..

Керуючись ст.ст. 11, 14, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 615, 1046, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» про захист прав споживача, визнання пункту договору недійсним та здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) заборгованість за Кредитним договором №393 від 26.02.2021 у розмірі 56 794,80 (п`ятдесят шість тисяч сімсот дев`яносто чотири гривні 80 коп) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 (три тисяч двадцять вісім) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач за первісним позовом: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306 Код .

Відповідач за первісним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач за зустрічним позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування», адреса: 69036, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Патріотична, буд. 34, кв. 56.

Повний текст рішення складено 22.09.2025 р.

Суддя В.В. Козюменська