ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Петешенкової М.Ю., Свистунової О.В.

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2025 року та на додаткове рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 травня 2025 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Велика Діївська 4-5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2023 року ОСББ Велика Діївська 4-5 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внескам та обов`язковим платежам співвласників об`єднання.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСББ Велика Діївська 4-5 посилалося на те, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири по АДРЕСА_1 , загальною площею 46,5 кв.м. Відповідач є споживачем послуг, які надаються позивачем з утримання будинку і прибудинкової території, проте не сплачує за них, у зв`язку з чим у відповідача станом на 31 грудня 2024 року утворилася заборгованість за період часу з січня 2018 року по грудень 2024 року у розмірі

20 223 грн 03 коп. На підставі викладеного ОСББ Велика Діївська 4-5просили суд стягнути з відповідача заборгованість по внескам та обов`язковим платежам співвласників об`єднання, яка утворилася станом на 31 грудня 2024 року у розмірі 20 223 грн 03 коп. за період часу з січня 2018 року по грудень 2024 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2025 року задоволено позовні вимоги ОСББ Велика Діївська 4-5. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ Велика Діївська 4-5 суму боргу по внескам співвласників будинку у розмірі 20 223 грн 03 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ Велика Діївська 4-5 сплачений судовий збір в розмірі 2 684 грн.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 травня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ Велика Діївська 4-5 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 просить рішення суду від 21 квітня 2025 року та додаткове рішення суду від 02 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСББ Велика Діївська 4-5, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ Велика Діївська 4-5 просить апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду від 21 квітня 2025 року та додаткове рішення суду від 02 травня 2025 року залишити без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу на рішення суду від 21 квітня 2025 року залишити без задоволення, апеляційну скаргу на додаткове рішення суду від 02 травня 2025 року задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань співвласників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законами України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку.

Згідно ст. 17 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та Статутом об`єднання внески і платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку, витрати на управління багатоквартирним будинком в тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічної переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше.

Частиною 2 ст. 12 Закону України Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Частиною 3 ст. 12 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку встановлено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, об`єднання має право відповідно законодавства та Статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік, розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно статті 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до Закону України Про житлово-комунальні послуги, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається зі змісту статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно частини шостої статті 24 Закону України Про житлово-комунальні послуги балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодувати завдані збитки майну, що перебуває у нього на балансі.

В силу ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У справі встановлено, ОСББ Велика Діївська 4-5 зареєстровано як юридичну особу у встановленому законом порядку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 20).

Протоколом засідання правління № 4 ОСББ Велика Діївська 4-5 від 15 грудня 2016 року обрано члена та голову правління Самойленко Н.М. (а.с. 113).

Відповідно до протоколу №3 Загальних зборів співвласників ОСББ Велика Діївська 4-5 від 26 листопада 2017 року встановлено тариф по утриманню будинку та прибудинкової території для 1-2 поверхів -2,80 грн, для 3-10 2,95 грн за 1 кв. м. (а.с.124-127).

Відповідно до протоколу №1 Загальних зборів співвласників ОСББ Велика Діївська 4-5 від 23 лютого 2020 року встановлено тариф по утриманню будинку та прибудинкової території для 1-2 поверхів -4,80 грн, для 3-10 5,00 грн за 1 кв. м. (а.с.133-135).

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 серпня 2023 року вбачається, відповідач ОСОБА_1 з 10 листопада 2016 року є власником житлової квартира АДРЕСА_2 на підставі договору дарування, серія та номер 2-2579, виданий 10 листопада 2016 року, видавник Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора (а.с. 21).

Встановлено, відповідач, як власник вказаної квартири з 10 листопада 2016 року, із вказаного періоду часу є споживачем послуг, які надаються позивачем з утримання будинку і прибудинкової території та відповідач не сплачує внески з утримання будинку і прибудинкової території, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, відповідач станом на 31 грудня 2024 року має заборгованість по внескам з утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 20 223 грн 03 коп., яка складається із: відшкодування за вивезення та утилізацію тпв 1200 грн. 83 коп., нарахування плати за квартиру 17 051 грн. 68 коп., фонди на ремонт откосів 180 грн., фонди на ремонт парапету 500 грн., фонди на ремонт тепломережі 600 грн., фонд на ремонт даху 690 грн. 52 коп. (а.с. 151-153).

Слід зазначити, рішенням загальних зборів ОСББ Велика Діївська 4-5 були встановлені тарифи по внескам ОСББ та відповідачем рішення щодо визначення тарифів не оскаржувалися у встановленому законом порядку.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у відповідача, як власника квартири, перед позивачем виникла заборгованість по внескам з утримання будинку і прибудинкової території.

У листопаді 2024 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції клопотання, в якому просив суд, крім іншого, перевірити строки звернення до суду позивача з цим позовом (а.с.61, 62).

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Звернувшись до суду із позовом у листопаді 2023 року, позивач ОСББ Велика Діївська 4-5 просили суд стягнути з відповідача заборгованість по внескам та обов`язковим платежам співвласників об`єднання, яка утворилася станом на 31 грудня 2024 року у розмірі 20 223 грн 03 коп. за період часу з січня 2018 року по грудень 2024 року.

Постановою Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11 березня 2020 року №211 (із наступними змінами і доповненнями) встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України №651від 27 червня 2023 року Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2 з 1 липня 2023 року в Україні завершилася дія карантину та режиму надзвичайної ситуації у зв`язку з пандемією коронавірусу.

Тобто строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжено на строк дії такого карантину, а саме: з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

Із вказаними позовними вимогами у цій справі ОСББ Велика Діївська 4-5 звернулися до суду 13 листопада 2023 року, тобто в межах строку позовної давності, який зупинявся, оскільки час, який минув з моменту введення воєнного стану, не враховувався при обчисленні строку позовної давності.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСББ Велика Діївська 4-5 до ОСОБА_1 , стягнувши з нього на користь ОСББ Велика Діївська 4-5 суму боргу по внескам співвласників будинку у розмірі 20 223 грн 03 коп., що утворилася за період часу з січня 2018 року по грудень 2024 року.

Стосовно витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі №922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовній заяві ОСББ Велика Діївська 4-5 просили витрати на правову допомогу стягнути з відповідача.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем суду надано: договір №02/23 від 20 липня 2023 про надання професійної правничої допомоги, який підписаний Головою правління ОСББ Велика Діївська 4-5 Самойленко Н.М. та АО Погрібної Олени та Патики Андрія (а.с. 154).

Розділом 3.1 Договору визначено вид послуги та її вартість. Зокрема визначено, що складання та подача позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника вартує 3 000 грн, підготовка та участь в судовому засіданні у суді першої інстанції вартує 1 000 грн за кожне судове засідання.

В матеріалах справи міститься Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ДП № 3024 на ім`я адвоката Патики А.В., ордер Серія АЕ № 1239843 від 10 листопада 2023 року, ордер Серія АЕ № 1321818 від 01 жовтня 2024 року. Позовна заява та всі процесуальні заяви по суті справи з боку позивача підписані адвокатом Патикою А.В. (а.с.10, 83).

Також позивачем надано копію рахунку № 1 від 20 липня 2023 року на суму 3 000 грн за складання та подачу позову, копію рахунку №2 на суму 1000 грн за підготовку та участь в судовому засіданні у справі № 205/12235/23, копію рахунку № 3 на суму 1 000 грн за підготовку та участь в судовому засіданні у справі № 205/12235/23, платіжну інструкцію № 519 від 26 липня 2023 року на суму 3 000 грн, платіжна інструкція № 700 від 21 лютого 2025 року на суму 1000 грн, платіжну інструкція № 722 від 21 квітня 2025 року на суму 1 000 грн. (а.с.185, 186, 187, 188, 189)

Представник позивача адвокат Патика А.В. брав участь у двох судових засіданнях у справі 205/12235/23 у суді першої інстанції, які відбулися 24 березня 2025 року та 21 квітня 2025 року (а.с.144-146, 167-169).

Відповідач проти заяви про стягнення витрат на правничу допомогу заперечував, вказав, що сума правничої допомоги необґрунтована, вартість послуг не підтверджена, відсутній акт виконаних робіт та розрахунок, а договір про надання правничої допомоги від 20 липня 2023 року з боку ОСББ підписаний не уповноваженою особою, просив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Враховуючи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховуючи, що відповідач заперечував проти стягнення з нього витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру стягнутих з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу з 5000 грн. до 3000 грн., що є співмірним з наданим адвокатом обсягом послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2025 року слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу на додаткове рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 травня 2025 року задовольнити частково та додаткове рішення суду слід змінити, зменшивши розмір стягнутих з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу з 5000 грн. до 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2025 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 травня 2025 року - задовольнити частково.

Додаткове рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 травня 2025 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу з 5000 грн. до 3000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови

проголошена у судовому засіданні 23 вересня 2025 року.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.Ю.Петешенкова

О.В.Свистунова