Справа № 691/910/25
Провадження № 2/691/710/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області під головуванням судді Синиці Л. П., за участю секретаря судового засідання Харук Л. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

В липні 2025 року позивач ТОВ "Споживчий центр" звернулося до Городищенського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (оферти) № 05.12.2024-100001081 від 05.12.2024 року, що утворилася станом на 09.07.2025 року, у розмірі 16 555,00 грн, що складається з: тіло кредиту в розмірі 5500,00 грн; проценти в розмірі 6820,00 грн; комісії - 495,00 грн; додатковій комісії - 990,00 грн; неустойки - 2750,00 грн, та стягнення судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, з тих підстав, що відповідно до умов даного договору та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 5500,00 грн, строком на 155 днів, дата повернення (виплати кредиту) 08.05.2025. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, станом на дату подання позову 09.07.2025 року, має заборгованість, чим порушуються права та інтереси ТОВ "Споживчий центр".

18.07.2025 в справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд з повідомленням сторін.

В судове засідання учасники справи (сторони) не з`явилися, повідомлені належно, що підтверджується матеріалами справи.

Представник позивача Рассказов Д. І. в позові до суду, клопотав про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Інших заяв (клопотань) на адресу суду від ТОВ "Споживчий центр" не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до норм ЦПК України, за підтвердженою адресою місця реєстрації. Рекомендований лист № 530 повернувся на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило.

За таких обставин, суд ухвалив розгляд справи провести за відсутності учасників справи в судовому засіданні на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що узгоджується з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються гл. 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України.

Згідно частини 1 статті 2, частини 1 статті 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19.

Із матеріалів справи встановлено, 05.12.2024 року між ТОВ "Споживчий центр" (позивач) та ОСОБА_1 (відповідач) у відповідності до Закону України "Про електронну комерцію" укладено кредитний договір (оферти) № 05.12.2024-100001081 (кредитної лінії), який складається із пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (кредитної лінії), заявки кредитного договору № 05.12.2024-100001081 (кредитної лінії), відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 05.12.2024-100001081 (кредитної лінії), додатку до кредитного договору № 05.12.2024-100001081 (інформаційне повідомлення позичальника, повідомлення про кримінальну відповідальність) від 05.12.2024, та який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором Е598. На умовах: дата надання кредиту - 05.12.2024; сума кредиту 5500 грн 00 коп; строк, на який надається кредит - 155 днів з дня його надання; дата повернення (виплати) кредиту 08.05.2025. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. В договорі також передбачено нарахування комісії, неустойки, які відображені в Графіку платежів. Із зазначенням реквізитів належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів за даним договором: 4731-21ХХ-ХХХХ-3236. Під час укладення кредитного договору ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку.

Відповідно до статей 11, 525, 629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статтей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивачем, до позовної заяви на підтвердження пред`явленої вимоги, додано копії документів, які складають укладений з відповідачем ОСОБА_1 , що пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку, кредитний договір № 05.12.2024-100001081 від 05.12.2024, який підписаний електронним цифровим підписом. Факт укладення цього договору належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України "Про електронну комерцію". Договір містить усі істотні умови, необхідні для даного виду правочинів, а відтак враховуючи їх особисте підписання відповідачем ОСОБА_1 , були достеменно відомі останньому.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариства виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання щодо їх повернення, за погоджених умов.

Згідно довідки ТОВ "Універсальні платіжні рішення" Вих. № 1-0107 від 01.07.2025 року, на платіжну картку номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , 05.12.2024 13:16:58 перераховано кошти на суму 5500,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua 586010952, призначення платежу: видача за договором кредиту № 05.12.2024-100001081.

Статтею 1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі та речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статтей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 ЦК України передбачають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 05.12.2024-100001081 від 05.12.2024, позичальник ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості за кредитом складає 16 555,00 грн, з яких: 5500,00 грн основний борг; 6820,00 грн проценти (нараховані за період з 05.12.2024 по 08.05.2025); 1485,00 грн комісії; 2750,00 грн неустойка.

Доказів щодо сплати коштів за кредитним договором, як на час звернення до суду з даним позовом, як і на час його розгляду в суді, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 , уклавши кредитний договір не виконує його умов, то позовні вимоги підлягають до задоволення.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення комісії в розмірі 1485,00 грн (комісії - 495 грн, додаткові комісії - 990 грн) та неустойки в розмірі 2750,00 грн по договору № 05.12.2024-100001081 від 05.12.2024 року задоволені бути не можуть.

Згідно з абз. 3 частини 4 статі 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у звязку з чим, у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини пятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Положення кредитного договору № 05.12.2024-100001081 від 05.12.2024 року про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1485,00 грн суперечать положенням ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування" і є нікчемними з моменту укладення цього правочину.

За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 1485,00 грн, а відтак, позовні вимоги ТОВ "Споживчий центр" про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають.

Крім того, звертаючись до суду із позовом, представник позивача ТОВ "Споживчий центр" просив стягнути із відповідача за кредитним договором, зокрема і неустойку, в розмірі 2750,00 грн.

Разом з тим, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобовязання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обовязку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.

Оскільки, кредитний договір № 05.12.2024-100001081 (кредитної лінії) був укладений відповідачем ОСОБА_1 05.12.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України неустойка в розмірі 2750,00 грн не підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 05.12.2024-100001081 від 05.12.2024 року в частині: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5 500,00 грн; нарахованих процентів за період з 05.12.2024 по 08.05.2025 в розмірі 6 820,00 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем ТОВ "Споживчий центр" при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп, з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією.

Оскільки, позовні вимоги ТОВ "Споживчий центр" задоволено частково на суму 12 320,00 грн (74,42 % позовних вимог), то з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Споживчий центр" підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1802,75 грн (2422,40 х 74,42 / 100).

На підставі Закону України "Про електронну комерцію", ст. ст. 11, 15, 16, 205, 207, 525, 526, 530, 610, 626, 628, 629, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 81, 89, 141, 233, 247, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (, адреса місця знаходження: вул. Саксаганського, 133А, м. Київ, 01032) заборгованість за кредитним договором № 05.12.2024-100001081 (кредитної лінії) від 05.12.2024 року, що утворилася станом на 09.07.2025 року, у розмірі 12 320,00 грн (дванадцять тисяч триста двадцять гривень 00 копійок), що складається з заборгованості: по тілу кредиту - 5500,00 грн, по процентам 6820,00 грн, та судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору за подання позову до суду в сумі 1 802,75 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. П. Синиця