Справа№592/6712/25
Провадження №2/592/1930/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенка В.Г., з участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності та перерозподіл часток,

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції сторін.

Позивач просить визнати за нею право власності на житлову прибудову: 1-1 коридор площею 2,4 кв.м, 1-3 санвузол площею 3,9 кв.м, частини житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та встановити за нею частку у праві спільної часткової власності на частину будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 50/100 частин.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач за договором купівлі-продажу № 718 від 21.07.2016 придбала частину будинку (40/100 частин), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на частину будинку було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30638680 від 26.07.2016, номер запису про право власності 15586199, форма власності - приватна, вид - спільна часткова. Технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок виготовив ТОВ «БТІ «Гарант». Співвласником іншої частини будинку є ОСОБА_2 .. Разом із співвласником позивач звернулися 18.07.2024 до СМР з зверненням щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Рішенням СМР № 5175-МР від 24.12.2024 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 50/100 частин площею 0,0565 га надана у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером :19:019:0008. Право власності на земельну ділянку було внесено до Державного реєстру речових прав на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 77007864 від 04.02.2025, номер запису про право власності - 58337515. Позивачу належить такий перелік приміщень у будинку за адресою: АДРЕСА_1 : 1-тамбур, 2,1 кв.м; 1-1 коридор - 3,3 кв.м; 1-2 кухня - 6,7 кв.м; 1-3 коридор - 3,9 кв.м; 1-4 кухня - 5,7 кв.м; 1-5 житлова кімната - 13,0 кв.м; загальною площею - 34,7 кв.м, відповідно до технічного паспорту 2016 року. Оскільки позивачу не були потрібні дві кухні, то була знесена перегородка між 1-3 коридором та 1-4 кухнею, утворивши житлову кімнату площею 9,8 кв.м. Також, позивач у приміщенні 1-1 коридор замість вікна встановив вхідні двері та прибудував тамбур площею 2,4 кв.м. Замість 1- тамбур та знесеного ґанку позивач прибудував туалетну кімнату площею 3,9 кв.м. За рахунок прибудов площа 1-1 коридору збільшилася до 4,8 кв.м. На добудову, перебудову частини будинку позивачем було отримано нотаріально завірену згоду від співвласника ОСОБА_2 за № 744 від 27.07.2016. Станом на 10.04.2025 за технічним паспортом позивач користується таким переліком приміщень: 1-1 коридор - 2,4 кв.м; 1-2 коридор - 4,8 кв.м; 1-3 санвузол - 3,9 кв.м; 1-4 житлова кімната - 9,8 кв.м; 1-5 житлова кімната - 13,2 кв.м; 1-6 кухня - 6,8 кв.м; загальна площа - 40,9 кв.м. Таким чином, після добудови площа будинку збільшилася на 6,2 кв.м. 26.02.2024 позивач звернувся до Управління державного архітектурно- будівельного контролю щодо прийняття рішення про узаконення добудови та перебудови. Однак, листом від 27.02.2025 № 13/29.01-13 було повідомлено про неможливість узаконення самочинно добудованої будівлі в адміністративному порядку та про можливість вирішення цього питання в судовому порядку. 11.04.2025 позивач звернувся до судового експерта Андрєєва Л.Г. про дослідження будинку за адресою: АДРЕСА_1 щодо відповідності не зданих в експлуатацію прибудов державним будівельним нормам, нормам пожежної безпеки; придатності та можливості подальшої експлуатації прибудов. Згідно з висновком експерта № 1876 від 14.04.2025 розташування будівель та приміщень не зданих в експлуатацію, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 відповідають державним будівельним, протипожежним, санітарним нормам та придатні до подальшої експлуатації.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача СМР надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначили наступне. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Також, слід звернути увагу, що звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати наявність спору про право. Як вбачається з наданих разом із позовною заявою матеріалів, 26.02.2024 позивачем було направлено звернення до Управління державного архітектурно-будівельного контролю СМР щодо узаконення виконання будівельних робіт (реконструкції будинку) для подальшого оформлення права власності на будівництво без дозвільних документів. Згідно відповіді, наданої Управлінням державного архітектурно- будівельного контролю СМР, прийняття в експлуатацію вищезазначених об`єктів самочинного будівництва можливе на підставі рішення суду, у відповідності до положень Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкту. Відповідно до висновку експерта № 1876 від 14.04.2025 розташування будівель та приміщень не зданих в експлуатацію відповідають державним, будівельним, протипожежним, санітарним нормам та придатні, до подальшої експлуатації. Розгляд справи просили провести без участі представника відповідача СМР за наявними в справі доказами.

Відповідач ОСОБА_3 подав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти заявлених вимог не заперечував. Також надав суду докази належності йому іншої частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на 60/100 частини житлового будинку.

Процесуальні рішення.

05.05.2025 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам п.п. 3, 5 ч. 3 ст. 175, ст. 177 ЦПК України.

14.05.2025 недоліки позовної заяви усунені представником позивача.

16.05.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву і відкрито провадження, призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання о 09-00 год. 23.06.2025.

23.06.2025 ухвалою суду залучено співвідповідачем ОСОБА_2 , відкладено підготовче судове засідання на 09-50 год. 12.08.2025.

12.08.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду в судове засідання о 09-50 год. 17.09.2025.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом установлено, що позивач є власником частини будинку (40/100 частин), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачу належить такий перелік приміщень у вказаному будинку: 1-тамбур, 2,1 кв.м; 1-1 коридор - 3,3 кв.м; 1-2 кухня - 6,7 кв.м; 1-3 коридор - 3,9 кв.м; 1-4 кухня - 5,7 кв.м; 1-5 житлова кімната - 13,0 кв.м.; загальною площею - 34,7 кв.м. В подальшому позивачем було здійснено наступні перебудови вказаного житлового будинку. Зокрема, була знесена перегородка між 1-3 коридором та 1-4 кухнею, утворивши житлову кімнату площею 9,8 кв.м. Також, позивач у приміщенні 1-1 коридор замість вікна встановив вхідні двері та прибудував тамбур площею 2,4 кв.м. Замість 1- тамбур та знесеного ґанку позивач прибудував туалетну кімнату площею 3,9 кв.м. За рахунок прибудов площа 1-1 коридору збільшилася до 4,8 кв.м.

На добудову, перебудову частини будинку позивачем було отримано нотаріально завірену згоду від співвласника ОСОБА_2 за № 744 від 27.07.2016.

Співвласником іншої частини будинку є відповідач ОСОБА_2 .. Так, останньому належить на праві спільної часткової власності 60/100 частин вказаного житлового будинку.

24.12.2024 на звернення позивача та відповідача ОСОБА_2 за рішенням СМР № 5175-МР земельна ділянка площею 0,0565 га за адресою: АДРЕСА_1 , надана у власність, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за кадастровим номером :19:019:0008.

26.02.2024 позивач звернувся до Управління державного архітектурно-будівельного контролю щодо прийняття рішення про узаконення добудови та перебудови.

27.02.2025 листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 13/29.01-13 повідомлено про неможливість узаконення самочинно добудованої будівлі в адміністративному порядку, та повідомило про можливість вирішення цього питання в судовому порядку.

18.03.2025 на замовлення позивача ФОП ОСОБА_4 виготовлено технічний паспорт реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності :ТІ01:1693-5833-8556-0074 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до зазначеного технічного паспорту позивач користується таким переліком приміщень: 1-1 коридор - 2,4 кв.м; 1-2 коридор - 4,8 кв.м; 1-3 санвузол - 3,9 кв.м; 1-4 житлова кімната - 9,8 кв.м; 1-5 житлова кімната - 13,2 кв.м; 1-6 кухня - 6,8 кв.м; загальна площа - 40,9 кв.м. Таким чином, після добудови площа будинку збільшилася на 6,2 кв.м.

Крім того, за заявою позивача проведено будівельно-технічне дослідження за результатами якого надано висновок судового експерта ОСОБА_5 № 1876 від 14.04.2025 щодо відповідності не зданих в експлуатацію прибудов державним будівельним нормам, нормам пожежної безпеки; придатності та можливості подальшої експлуатації прибудов. Згідно з висновком експерта розташування будівель та приміщень не зданих в експлуатацію прибудови літ. «а-3», прибудови літ. «а-4», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 відповідають державним будівельним, протипожежним, санітарним нормам та придатні до подальшої експлуатації.

Встановлене підтверджується договором купівлі-продажу 40/100 часток житлового будинку, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, витягом із рішення СМР № 5175- МР від 24.12.2024 та витягом з Державного реєстру речових прав, витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю № 13/29.01-13 від 27.02.2025, висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 1876 від 14.04.2025, технічним паспортом на індивідуальний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого 18.07.2016 ТОВ «БТІ «ГАРАНТ», технічним паспортом реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності:ТІ01:1693-5833-8556-0074 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого 18.03.2025 ФОП ОСОБА_4 , свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на 60/100 частин житлового будинку, копії яких додані до матеріалів справи.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, які дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У п.2 ППВССУ №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 роз`яснено, що відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: - про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки.

Відповідно до ППВССУ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК).

Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі № 910/2939/19 виклав правову позицію про те, що зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у № 61-33701св18 зроблено висновок про те, що суд має повноваження визнавати право власності на об`єкт самочинного будівництва виключно у двох випадках: 1) право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно; 2) на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Відповідно до п. 3 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивачка надала усі можливі і наявні у неї докази в обґрунтування позову, відповідачі доказів на спростування доводів позивачки не надали, разом з тим відповідач ОСОБА_2 не заперечуав проти заявлених вимог. Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що добудова та перебудова частини будинку позивачем була здійснена за згодою співвласника ОСОБА_2 ..

З наведених положень закону та встановлених обставин вбачається, що здійснене позивачем будівництво не порушує права інших осіб і відповідає державним будівельним, протипожежним, санітарним нормам, відтак суд вважає за необхідне визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, яка належить позивачу на праві приватної власності.

Також враховуючи, що після добудови площа будинку належна позивачу збільшилася на 6,2 кв.м, вона має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, а саме часток у праві власності на будинок, яка відповідно буде становити 50/100 частин.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 83, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Сумської міської ради (місцезнаходження за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 2, ), ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) про визнання права власності та перерозподіл часток.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) право приватної власності на житлову прибудову: 1-1 коридор площею 2,4 кв.м, 1-3 санвузол площею 3,9 кв.м, частини житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити за ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) частку у праві спільної часткової власності на частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 50/100 частин, ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) встановити частку у праві спільної часткової власності на частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 50/100 частин.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25.09.2025.

Суддя В.Г. Костенко