Справа № 302/494/25
Провадження № 2/302/247/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

12 вересня 2025 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Повідайчика О.І.,

за участю:

секретарів судового засідання Сита Л.М., Куруц В.І.,

представника позивача адвоката Кльофа В.І.

представника відповідачки адвоката Рішка С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Міжгірського районного суду Закарпатської області в селищі Міжгір`я Закарпатської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 , про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

09 квітня 2025 року Приватне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» (далі ПрАТ «Закарпаттяобленерго», позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідачка) про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожнього-транспортної пригоди (далі ДТП). Позовні вимоги ПрАТ «Закарпаттяобленерго» обґрунтовувались таким. 15 квітня 2024 року о 10 год 10 хв по вул. Центральній в с. Сойми Хустського району Закарпатської області трапилася ДТП із транспортним засобом (далі ТЗ) марки Ford Transit реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ПрАТ «Закарпаттяобленерго» внаслідок того, що водійка ОСОБА_1 керуючи автомобілем Renault Kangoo реєстраційний номер НОМЕР_2 не пересвідчилась в безпечності маневру повороту, в результаті чого допустила зіткнення з ТЗ Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого останній ТЗ був пошкоджений, а позивачу, як власнику ТЗ було заподіяно матеріальної шкоди. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія ПЗУ Україна» (далі ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», страховик). Позивач повідомив про ДТП страховика, за направленням якого аварійним комісаром було здійснено огляд колісного транспортного засобу (далі КТЗ) за результатами якого складено протокол технічного огляду КТЗ. Страховик здійснив оцінку вартості відновлювального ремонту ТЗ у розмірі 424 502,18 грн та розрахунок страхового відшкодування. На підставі заяви позивача про страхове відшкодування, з врахуванням франшизи в розмірі 2% страховик здійснив на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» виплату страхового відшкодування в сумі 157 400,00 грн. Фактична вартість відновлювального ремонту ТЗ Ford Transit склала 426 400,00 грн, а різниця між нею та страховою виплатою становить 269 000,00 грн. ПрАТ «Закарпаттяобленерго» зверталось до ОСОБА_1 із вимогою про добровільне відшкодування заподіяної шкоди, проте відповідачка в добровільному порядку заподіяну шкоду не відшкодувала, що змусило позивача звернутись із цим позовом до суду.

Ухвалою судді від 10 квітня 2025 року було відкрито провадження в справі, постановлено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Відповідачка, діючи через представника адвоката Беллу В.М., у встановлений ухвалою строк подала відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог стверджуючи про їх необґрунтованість. Зокрема посилається на те, що вина ОСОБА_1 в учиненні ДТП не встановлена, а відтак пред`явлення до неї вимог про відшкодування є безпідставним.

Представник позивача адвокат Кльофа В.І., в установлений судом строк подав відповідь на відзив у якому він не погоджується з обставинами й доводами, викладеними у відзиві на позов, стверджує, що доводи представника відповідачки про невинуватість ОСОБА_1 в учиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є припущеннями її представника, справа про адміністративне правопорушення не могла розглядатись спільно з цивільною справою про відшкодування шкоди. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 несе пряму відповідальність за завдання позивачу збитків унаслідок ДТП, при цьому посилається на висновок експерта та постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області. Стверджує про винність ОСОБА_1 в нанесенні матеріальних збитків і наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідачки адвокат Белла В.М. з дотриманням установленого судом строку подав заперечення на відповідь на відзив, у якому він не погодився з доводами позивача про наявність підстав для відшкодування шкоди, оскільки не було встановлення факту вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 07 травня 2025 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду на 21 травня 2025 року. У зв`язку з неявкою учасників розгляд справи було відкладено на 02 червня 2025 року. В судових засіданнях 02 червня 2025 року, 21 липня 2025 року та 12 серпня 2025 року оголошувались перерви. В судовому засіданні 04 вересня 2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, ухвалення та проголошення якого, відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України, відклав до 12 вересня 2025 року.

Під час судового розгляду представник позивача ПрАТ «Закарпаттяобленерго» адвокат Кльофа В.І. підтримав позов з викладених у позовній заяві підстав і наполягав на його задоволенні. Зокрема ствердив, що наявними в матеріалах справи доказами доводиться факт спричинення відповідачкою матеріальних збитків позивачу, розмір нанесених збитків, а тому просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Рішко С.І. під час судового розгляду заперечив проти задоволення позовних вимог. Ствердив, що винуватцем ДТП був працівник ПрАТ «Закарпаттяобленерго», який не дотримався Правил дорожнього руху (далі ПДР) і внаслідок дій якого було пошкоджено транспортні засоби. Ствердив, що позивачем завищено розмір матеріальної шкоди. У зв`язку з цим просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши подані учасниками докази, перевіривши їх на відповідність критеріям належності, допустимості й достовірності та достатності у взаємозв`язку для вирішення спору, встановив такі фактичні обставини справи.

15 квітня 2025 року о 10 год 10 хв по вул. Центральній в с. Сойми Хустського району Закарпатської області сталася дорожньо-транспортна пригода з участю транспортного засобу марки Ford моделі Transit д.н.з. НОМЕР_1 , належного ПрАТ «Закарпаттяобленерго», під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу марки Renault моделі Kangoo д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водійки ОСОБА_1 , внаслідок якої обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (т.1. а.с. 27) підтверджується факт належності ПрАТ «Закарпаттяобленерго» транспортного засобу марки Ford моделі Transit д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до пояснення водія ОСОБА_2 , працівника ПрАТ «Закарпаттяобленерго», відібраного поліцейським 15.04.2025 (т. 1 а.с. 33, 34), того дня біля 10:10 год на службовому автомобілі Форд Транзит днз НОМЕР_1 він їхав на ремонт електромереж в с. Майдан. Рухаючись головною дорогою в с. Сойми, перед ним рухався автомобіль Рено Кенго днз НОМЕР_2 , а ОСОБА_2 рухався позаду. Автомобіль Рено Кенго здійснив об`їзд трактора, який рухався в напрямку с. Майдан, після чого ОСОБА_2 також здійснив об`їзд і вони продовжили рух в напрямку с. Майдан. Автомобіль Рено Кенго рухався перед ОСОБА_2 . Наближаючись до будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 вирішив здійснити обгін автомобіля Рено Кенго, який рухався перед ним зі швидкістю близько 20 км/год, для чого увімкнув лівий покажчик повороту, виїхав на зустрічну смугу руху й почав випередження автомобіля Рено Кенго. Коли він наблизився до автомобіля Рено Кенго на дистанцію до двох метрів автомобіль Рено Кенго без покажчика повороту повернув ліворуч оскільки мав намір з`їхати на другорядну дорогу, яка прилягала з лівого боку. ОСОБА_2 , помітивши це, притиснувся до лівого краю зустрічної смуги руху, оскільки не мав куди подітись, після цього автомобілі зіткнулись. внаслідок цього автомобіль Форд Транзит днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 відкинуло в лівий бік і він зупинився в кюветі. Автомобіль Рено Кенго зупинився навпроти будинку № 167

З пояснення ОСОБА_3 , працівника ПрАТ «Закарпаттяобленерго», відібраного поліцейським 15.04.2025 (т. 1 а.с. 35, 36), слідує, що того дня біля 10:10 год він зі своєю бригадою їхав на службовому автомобілі Форд Транзит днз НОМЕР_1 на ремонт електромереж. Рухаючись головною дорогою с. Сойми в напрямку с. Майдан зі швидкістю 50 км/год. Перед ними їхав автомобіль Рено Кенго днз НОМЕР_2 зі швидкістю близько 30 км/год. ОСОБА_4 сидів на передньому сидінні в автомобілі Форд і бачив, що водій ОСОБА_2 увімкнув лівий покажчик повороту та почав обгін автомобіля, який рухався попереду. Коли їх автомобіль Форд вирівнявся з автомобілем Рено Кенго, то водій останнього, не ввімкнувши покажчик повороту, повернув ліворуч, внаслідок чого автомобілі зіткнулись. Як наслідок автомобіль Форд відкинуло ліворуч і він зупинився в кюветі, а автомобіль Рено відкинуло праворуч і він зупинився на правій смузі руху. Схожими, окрім відомостей щодо ввімкнення водієм автомобіля Форд покажчика повороту, є пояснення ОСОБА_5 , працівника ПрАТ «Закарпаттяобленерго», відібрані поліцейським 15.04.2025 (т. 1 а.с. 37, 38).

З пояснень ОСОБА_1 , відібраних поліцейським 15.04.2025 (т. 1 а.с. 102) слідує, що того дня біля 10: 10 год вона на належному їй автомобілі марки Рено Кенго днз НОМЕР_3 рухалась головною дорогою в с. Сойми в напрямку с. Майдан. Перед нею на малій швидкості їхав трактор, який відповідачка об`їхала та продовжила рух. Наближаючись до будинку АДРЕСА_1 увімкнула правий покажчик повороту подивилась у ліве дзеркало, щоб переконатись у безпечності маневру. Оскільки відповідачці треба було звернути на другорядну дорогу з лівого боку ОСОБА_1 почала рух у вказаному напрямку. Коли вона почала повертати ліворуч та виїхала на зустрічну смугу, не доїжджаючи до середини, відповідачка відчула удар у переднє шасі в ліву частину автомобіля, внаслідок чого її ТЗ відкинуло у правий бік на праву смугу руху. Після цього вона побачила автомобіль марки Форд, який перебував у кюветі з лівої сторони навпроти будинку 167. ОСОБА_1 переставила свій автомобіль на узбіччя дороги щоб не створювати перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Пізніше відповідачка дізналась, що водій автомобіля Форд рухався на великій швидкості та не встиг зреагувати на маневр ОСОБА_1 поворот ліворуч. Унаслідок ДТП обидва ТЗ отримали механічні пошкодження.

Суд зауважує, що учасники не заявляли клопотань про виклик і допит ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як свідків, відтак зазначені особи не викликались і не допитувались судом під час розгляду справи. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З частини першої ст. 89 ЦПК України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 229 ЦПК України, слідує обов`язок суду безпосередньо дослідити докази. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. З врахуванням наведених положень процесуального закону та приписів ст. 230 ЦПК України письмові пояснення ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 33, 34), ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 35, 36) та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 102) суд визнає недопустимими доказами в цій справі й не бере викладені в них відомості до уваги при встановленні обставин, які входять до предмету доказування й не враховує зазначені докази при вирішенні цієї справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 657803 від 15 квітня 2025 року (т. 1 а.с. 41) слідує, що 15 квітня 2025 року о 10 год 10 хв в с. Сойми вул. Центральна водій транспортного засобу Форд Транзіт днз НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, здійснив обгін транспортного засобу Рено днз НОМЕР_3 , який повертав ліворуч, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.1, 13.5, 2.3 в), 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Із схеми місця ДТП, яка сталася 15.04.2025 о 10 год 10 хв в с. Сойми, вул. Центральна, 167 А з місцем прив`язки вказаним на схемі (т. 1 а.с. 42, 43) слідує, що місце зіткнення транспортних засобів розміщено на автомобільній дорозі на перехресті на зустрічній смузі руху на відстані 2,1 м від лівого краю проїзної частини загальна ширина якої становить 7,3 м, навпроти правої частини розташованої зліва другорядної прилягаючої дороги. Смуги руху на автомобільній дорозі розділені горизонтальною дорожньою розміткою 1.6 (лінія наближення). На ділянці прилягання вказаної другорядної дороги до головної (вул. Центральну) з правої сторони (при напрямку руху з другорядної на головну) поблизу місця прилягання розташований знак 2.1 Дати дорогу. Схема ДТП підписана обома водіями.

Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2024 року в справі № 302/515/24 (т. 1 а.с. 85-91) було закрито провадження у справі стосовно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В цій справі вирішувалось питання щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з посиланням на п. 13.1, 13.5, 2.3. (в) та 12.1. Правил дорожнього руху. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З врахуванням положень про преюдиційність суд уважає встановленим, що під час ДТП, обставини якої входять до предмету доказування в цій справі, водієм ОСОБА_2 не було вчинено порушень п. 13.1, 13.5, 2.3. (в) та 12.1. Правил дорожнього руху. В іншій частині, обставини описані в зазначеній постанові, при вирішенні цієї справи враховані бути не можуть і підлягають установленню в загальному порядку.

На доданих до позовної заяви роздруківках фотознімків (т. 1 а.с. 28-32) зображено транспортний засіб марки Ford моделі Transit днз НОМЕР_1 . На одному фотознімку цей ТЗ розташований в кюветі, а на інших знімках на рівній площадці, на яких відображені механічні пошкодження автомобіля та передня й задня його частини, на яких видно номерний знак НОМЕР_1 . Суд зауважує, що на зазначених знімках і в матеріалах справи відсутні відомості щодо часу й місця та технічного засобу, яким було зроблено ці знімки.

З висновку експерта від 07.05.2024 № СЕ-19/107-24/4565-ІТ (т. 1 а.с 47-51) слідує, що він підготовлений на замовлення сторони справи (позивача). В тексті висновку наявні відомості про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за ст. 384 Кримінального кодексу України, проте відсутнє підтвердження, що він підготований для подання до суду. Зважаючи на те, що такий готувався для подання в справу про адміністративне правопорушення, суд висновує, що вказаний недолік не тягне за собою недопустимість експертного висновку. Відтак зазначений висновок досліджений судом і йому надана оцінка у взаємозв`язку з іншими доказами в справі.

Для проведення експертизи замовником було сформовано такі вихідні дані. «Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ААД № 657803 складеним 15.04.2024 о 10 год 10 хв водій ОСОБА_2 , у с. Сойми по вул. Центральній, керуючи ТЗ Ford Transit днз НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, здійснив обгін ТЗ Renault Kangoo днз НОМЕР_2 , який повертав ліворуч, унаслідок чого обидва ТЗ отримали механічні пошкодження. Однак водій ОСОБА_2 при складанні протоколу, пояснив про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, а також не визнав своєї вини у вчиненні ДТП. 15.04.2024 у с. Сойми, по вул. Центральній біля буд. 155, рухаючись у напрямку с. Майдан із дозволеною швидкістю в населеному пункті 50 км/год, водій ТЗ Ford Transit днз НОМЕР_1 ОСОБА_2 почав маневр обгону ТЗ Renault Kangoo днз НОМЕР_2 , який рухався попереду їх швидкістю близько 20 км/год. Водій ОСОБА_2 увімкнув лівий покажчик повороту виїхав на зустрічну смугу руху та почав випередження, у момент, коли автомобілі зрівнялися, ТЗ Renault Kangoo днз НОМЕР_2 різко повернув ліворуч та здійснив зіткнення з правим переднім крилом автомобіля Ford Transit, у результаті чого останній виїхав у кювет та здійснив наїзд на електроопору зазнавши додаткових пошкоджень».

На експертизу надано: заяву про проведення експертизи; копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 657803; фотокопію схеми ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення, фото з місця ДТП на 8 арк., копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ, фотокопію пояснень ОСОБА_2 та копію виписки з ЄДРЮОФОПГФ.

На вирішення судової експертизи було поставлено питання: 1) як у даній дорожньо-транспортній ситуації повинен був діяти водій ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки Ford Transit днз НОМЕР_1 , відповідно до вимог Правил дорожнього руху України? 2) як у даній дорожньо-транспортній ситуації повинен був діяти водій, який керував транспортним засобом марки Renault Kangoo днз НОМЕР_2 , відповідно до вимог Правил дорожнього руху України? 3) чи мав технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки Ford Transit днз НОМЕР_1 ? 4) чи мав технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій Renault Kangoo днз НОМЕР_2 ? 5) що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди?

Експертом було надані такі висновки згідно поставлених питань. 1) У даній дорожній ситуації, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля Ford Transit днз НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинен був діяти згідно технічних вимог п. 12.3. та 14.2. (б) чинних Правил дорожнього руху, з посиланням на термін «небезпека для руху», який є в п. 1.10 ПДР України. 2) У даній дорожній ситуації, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій Renault Kangoo днз НОМЕР_2 повинен був керуватись технічними вимогами пунктів 9.2., 9.4., 10.1 та 14.3. чинних Правил дорожнього руху України з посиланням на термін «дати дорогу», який є в п. 1.10 ПДР України. 3) В умовах даної ДТП, водій автомобіля Ford Transit днз НОМЕР_1 ОСОБА_2 , не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Renault Kangoo днз НОМЕР_2 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування та зупинки керованого ним транспортного засобу до місця зіткнення із вказаного моменту виникнення йому небезпеки для руху. У даній ситуації, згідно наданих вихідних даних, у діях водія Ford Transit днз НОМЕР_1 ОСОБА_2 , невідповідностей технічним вимогам 12.3. та 14.2 (б) ПДР України з посиланням на термін «небезпека для руху» не убачається. 4. Технічна можливість уникнути настання даної пригоди для водія автомобіля Renault Kangoo днз НОМЕР_2 полягає у виконанні ним технічних вимог п. 10.1. та 14.3. ПДР України з посиланням на термін «дати дорогу». 5. Із технічної точки зору, при заданих вихідних даних, в діях водія автомобіля Renault Kangoo днз НОМЕР_2 убачаються невідповідності технічним вимогам п. 10.1. та 14.3. чинних Правил дорожнього руху України з посиланням на термін «дати дорогу», недотримання яких, в своїй сукупності, знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Положення Правил дорожнього руху, на які наявні посилання у висновку експерта передбачають:

- п. 1.10 термін «дати дорогу» - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість;

- п. 9.2. водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом;

- п. 9.4. подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів;

- п. 10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 12.3. у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 14.2. (б) перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч;

- п. 14.3. водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно з положеннями ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Надаючи оцінку висновку експерта від 07.05.2024 № СЕ-19/107-24/4565-ІТ суд звертає увагу на тому, що замовником для проведення експертизи не було надано пояснень іншого учасника ДТП - водійки ОСОБА_1 , які містились в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Відтак експерт під час дослідження розглядав версію подій тільки одної сторони, що обмежило можливість проведення повного з`ясування обставин ДТП. Окрім того, з висновку експерта слідує, що він взагалі не брав до уваги Схеми місця ДТП, оскільки в експертному висновку не відобразив об`єктивні відомості щодо дорожніх умов місця ДТП, які містились в цій схемі. Експерт проігнорував те, що пригода трапилась на перехресті. Відповідно до п. 1.10 ПДР перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. Суд зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про наявність обмежень оглядовості чи видимості, які б унеможливили чи утруднили видимість перехрестя водіями. Також експерт не взяв до уваги наявність на автомобільній дорозі в зоні обгону горизонтальної дорожньої розмітки 1.6 (лінія наближення - переривчаста лінія, в якій довжина штрихів утричі перевищує проміжки між ними) - попереджає про наближення до розмітки 1.1, 1.11 або 1.24. Експерт залишив поза увагою наявність на прилягаючій зліва автомобільній дорозі знаку пріоритету 2.1.

Відтак експерт, надаючи відповідь на питання 1, щодо того, як у даній дорожньо-транспортній ситуації повинен був діяти водій ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки Ford Transit днз НОМЕР_1 , відповідно до вимог Правил дорожнього руху України, проігнорував положення п. 14.6 (а) щодо заборони обгону на перехресті.

Суд критично оцінює висновок експерта про те, що «із технічної точки зору, при заданих вихідних даних, в діях водія автомобіля Renault Kangoo днз НОМЕР_2 убачаються невідповідності технічним вимогам п. 10.1. та 14.3. чинних Правил дорожнього руху України з посиланням на термін «дати дорогу», недотримання яких, в своїй сукупності, знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної ДТП». При цьому суд зауважує, що водій автомобіля Ford Transit днз НОМЕР_1 ОСОБА_2 не мав переваги в русі, натомість здійснював заборонений на перехресті маневр обгону. При цьому водійка автомобіля Renault Kangoo днз НОМЕР_2 ОСОБА_1 не мала обов`язку в зазначених дорожніх умовах виконувати обов`язок «дати дорогу».

Зазначені недоліки висновку експерта суд уважає істотними й такими, що ставлять під серйозний сумнів його обґрунтованість. Відтак суд критично оцінює висновок експерта від 07.05.2024 № СЕ-19/107-24/4565-ІТ, відхиляє його й не бере до уваги при вирішенні цієї справи.

В межах розгляду справи про адміністративне правопорушення № 302/515/24 постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29.05.2024 було призначено ще одну судову авто-технічну експертизу, на вирішення якої були винесені такі питання:

1) Як у даній дорожньо-транспортній ситуації повинен був діяти водій ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки Ford Transit д.н.з. НОМЕР_4 відповідно до вимог Правил дорожнього руху України?

2) Як у даній дорожньо-транспортній ситуації повинен був діяти водій, який керував транспортним засобом марки Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до вимог Правил дорожнього руху України?

3) Чи мав технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки Ford Transit д.н.з. НОМЕР_4 ?

4) Чи мав технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 ?

5) Що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди?

6) Чи був технічно справним покажчик лівого повороту на автомобілі марки «RENAULT KANGOO» державний номерний знак НОМЕР_5 у момент настання ДТП?

7) Чи є причиною технічної несправності покажчика лівого повороту на автомобілі, зазначеному в пункті 6 запитання («Рено Кенго») отримані пошкодження цим автомобілем унаслідок ДТП? Якщо так, то які саме?

Також, за клопотанням судового експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України Маргіта В.І., постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.09.2024 по справі № 302/515/24 було додатково надано вихідні дані для проведення експертного дослідження Закарпатським НДЕКЦ.

Так за вказаною постановою від 18.09.2024 для виконання експертного дослідження в судовій авто-технічній експертизі, яка призначена в справі постановою від 29.05.2024 надано такі вихідні дані.

За версією сторони захисту (адвокат Кльофа В.І.):

- ДТП мала місце у світлу пору доби, близько 10 год. 10 хв., 15.04.2024 року на вул. Центральній в с. Сойми, Хустського району Закарпатської області. У місці ДТП проїзна частина суха, пряма, без заокруглень, підйому чи спуску;

- у місці настання події організовано рух у двох протилежних напрямках, де зліва та справа по ходу руху вказаних транспортних засобів є прилягання другорядних доріг. Вказане примикання доріг по ходу руху не визначається як перехрестя так як у схемі фіксації ДТП відсутні будь-які відомості про наявність такого дорожнього знаку, чи інших засобів організації дорожнього руху, які б на це вказували;

- моментом виникнення небезпеки, для руху водія автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 в контексті визначень п. 1.10 ПДР України (термін небезпека для руху) та п. 10.1. ПДР України, вважати той момент, коли водій автомобіля Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 розпочав зміну напрямку руху ліворуч, у бік траєкторії автомобіля Ford Transit, та з моменту зміни до зіткнення пройшов час не більше 1 сек;

- напрям руху транспортного засобу (далі-тз) Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , в сторону с. Майдан по вул. Центральна с. Сойми, яка є головною дорогою із переривчастою дорожньою розміткою, яка розділяє смуги руху. Тобто обгін на даній ділянці дороги дозволено. ТЗ Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по головній дорозі, здійснював маневр повороту ліворуч, з`їжджаючи з головної дороги (відображено на схемі місця ДТП). Щодо дії дорожніх знаків на ділянці дороги, де відбулась ДТП, наявний знак пріоритету 2.1. «Дати дорогу» на виїзді із прилягаючої дороги до головної. Будь-які інші дорожні знаки на ділянці дороги, на момент ДТП, по ходу руху транспортних засобів відсутні;

- виконуючи маневр обгону ТЗ Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по смузі зустрічного руху, порівнявся із ТЗ Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 , і в цей момент ТЗ Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 , почав здійснювати лівий поворот та здійснив зіткнення, в`їхавши в передню праву частину ТЗ Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме в переднє праве крило та переднє праве колесо ТЗ Ford. На схемі місця ДТП зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів під № 3 із зазначенням відстаней до меж дороги (країв проїжджої частини), також зазначено ширину дорожнього полотна (проїжджої частини), напрям (траєкторію) руху транспортних засобів та інші геометричні параметри. Значення геометричних параметрів взяти або розрахувати із схеми місця ДТП, наявної в матеріалах справи;

- моментом виникнення небезпеки, для руху водія ТЗ Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , є момент, коли водій автомобіля ТЗ Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 , розпочав зміну напрямку руху ліворуч, у бік траєкторії автомобіля Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 . Відстань, на якій знаходився автомобіль FORD-Transit р/н НОМЕР_1 в момент, коли автомобіль RENAULT-Kangoo р/н НОМЕР_2 розпочав маневр повороту ліворуч, складає 1,5 (півтора) метри;

- час який пройшов з моменту початку маневру повороту ліворуч автомобілем RENAULT-Kangoo р/н НОМЕР_2 до моменту первинного контактування складає 1 сек;

- виконуючи маневр обгону ТЗ Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по смузі зустрічного руху, порівнявся із ТЗ Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 , і в цей момент ТЗ Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 , не впевнившись в безпечності маневру, почав здійснювати лівий поворот та здійснив зіткнення, в`їхавши в передню праву частину ТЗ Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , а саме в переднє праве крило та переднє праве колесо ТЗ Ford.

У ТЗ учасників ДТП безпосередньо на місці події виявлені наступні пошкодження:

- ТЗ Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 : пошкоджено праве крило (переднє, внаслідок удару

автомобілем Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_2 , у переднє праве крило та переднє праве колесо автомобіля Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 ), пошкоджена вся ліва сторона автомобіля (внаслідок удару в залізобетонну опору після того як Ford Transit відкинула на узбіччя внаслідок удару), пошкоджено лакофарбове покриття;

- ТЗ Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_2 : пошкоджено передній бампер, переднє ліве крило та ліве дзеркало заднього виду.

За версією потерпілої сторони (адвоката Белла В.М. ) :

1) - ДТП трапилось на прямій ділянці автодороги в світлу суху пору доби на нерівнозначному Х-подібному перехресті головної дороги з двома другорядними, які знаходяться на одному рівні з головною дорогою, на відстані біля 205 м від початку прямої ділянки дороги;

- проїзна частина дороги в плані пряма, покриття асфальтобетон, на час події суха, містить по одній смузі руху в кожному напрямку, які розділені між собою переривчатою лінією дорожньої розмітки;

- загальна видимість дороги в напрямку руху близько 1000 м. ( пряма);

- перехрестя відзначено двома дорожніми знаками 2.1 («Дати дорогу»), які установлені на узбіччі другорядних доріг, що примикають до головної автодороги сполучення «Долина-Хуст». На головній дорозі «Долина-Хуст» в місці ДТП по напрямку руху ТЗ дорожні знаки відсутні;

- на час ДТП зустрічних транспортних засобів не було;

- автомобіль Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 рухався по своїй (правій) смузі руху зі швидкістю 20-30 км/год, на відстані 110 м. від перехрестя обігнав колісний трактор, що рухався в попутному напрямку по тій же смузі руху, після чого повернувся на свою смугу руху та проїхав до перехрестя, де зменшив швидкість майже до повної зупинки, увімкнув лівий показчик повороту, та переконавшись у відсутності на безпечній відстані транспортних засобів позаду та попереду, почала виконувати маневр повороту ліворуч зі швидкістю 3-5 км/год;

- на момент виконання маневру повороту колісний трактор рухався на відстані 12-15 м позаду автомобілю Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 ;

- виїхавши на перехрестя, на відстані 2.1 м від уявної лінії лівого краю проїжджої частини автодороги в напрямку руху на м.Долина (тобто 1,55 м. від осьової лінії (згідно схеми місця ДТП від 15.04.2024 р.) відбувся ковзаний удар в переднє праве крило передньою лівою частиною автомобілю Ford Transit д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався прямолінійно по зустрічній смузі руху зі швидкістю біля 100 км/год. Початок контакту зовнішніх частин кузова автомобілю Ford Transit припав на переднє ліве крило автомобілю Renault Kangoo з самого його початку від передніх лівих дверей. Крім того, пошкоджене ліве бокове дзеркало заднього виду;

- на час контакту автомобіль Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 знаходився під незначним кутом до осі дороги, а автомобіль Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 прямолінійно до осі дороги;

- від зіткнення автомобіль Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 змінив напрямок руху вліво та по дотичній в`їхав в залізобетонну електричну опору, за якою зупинився у канаві (відстань від місця зіткнення поліцейським на схемі не зазначена);

- після ДТП водій ОСОБА_1 перемістила свій автомобіль з перехрестя на праве узбіччя на відстань 15.2 м від місця зіткнення (згідно схеми місця ДТП від 15.04.2024);

- момент (час) виникнення водію ОСОБА_1 небезпеки для руху слід вирахувати з пройденої відстані її автомобілем до місця зіткнення (1,55 м при швидкості 3-5 км/ год);

- момент (час) виникнення водію ОСОБА_2 небезпеки для руху слід прийняти з місця, де міг знаходитись автомобіль Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , коли водій ОСОБА_2 міг бачити працюючі покажчики лівого повороту автомобілі Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 із-за колісного трактора, який з показань ОСОБА_1 знаходився на відстані 12-15 м позаду та який обганяв водій ОСОБА_2 . Однак даний момент виникнення водію ОСОБА_2 небезпеки для руху не може бути меншим від часу, за який його автомобіль Ford Transit д.н.з. НОМЕР_4 при швидкості біля 100 км/год подолав відстань до місця зіткнення за той час, який знадобився для пересування автомобілю Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 зі своєї полоси руху ( 1,55 м при швидкості 3-5 км/год) до місця зіткнення (зворотні розрахунки).

2. Згідно показань водія ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , що знаходились з ним в автомобілі були визначені (встановлені) наступні вихідні дані згідно проведених вимірів на місцевості (Схема N4):

-ДТП трапилось на прямій ділянці автодороги в світлу пору доби на зустрічній полосі руху;

- проїзна частина дороги в плані пряма, покриття асфальтобетон, на час події суха, містить по одній смузі руху в кожному напрямку, які розділені між собою переривчатою лінією дорожньої розмітки;

- загальна видимість дороги в напрямку руху близько 1000 м. ( пряма);

- на час ДТП зустрічних транспортних засобів не було;

- автомобіль Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 рухався по своїй (правій) смузі руху зі швидкістю 20-30 км/год;

- автомобіль Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 рухався по своїй (правій) смузі руху зі швидкістю 50-55 км/год. та на відстані біля 100 м від місця зіткнення обігнав колісний трактор, що рухався в попутному напрямку, зі швидкістю, меншою від швидкості а/м Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 , після чого повернувся на свою полосу руху та на відстані біля 10 м. від а/м Renault Kangoo знову виїхав на зустрічну полосу руху для виконання маневру обгону даного автомобілю;

- наблизившись до перехрестя, коли а/м Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 уже був на зустрічній смузі руху в стані обгону, автомобіль Renault Kangoo зненацька для водія ОСОБА_2 , без увімкнення покажчиків лівого повороту почав здійснювати поворот наліво на прилеглу зліва до головної дорогу, виїхав частково на зустрічну смугу руху, по якій рухався він, в результаті чого він своєю передньою лівою частиною зіткнувся із правою передньою боковою частиною кузову автомобілю Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , від чого його автомобіль відкинуло вліво і він з`їхав в ліву канаву, де зіткнувся із залізобетонною електроопорою;

- момент (час) виникнення водію ОСОБА_1 небезпеки для руху слід вирахувати з пройденої відстані її автомобілем до місця зіткнення (1,55 м. при швидкості 3-5 км/ год);

- момент (час) виникнення водію ОСОБА_2 небезпеки для руху слід прийняти з місця, де він міг бачити, що знаходитись автомобіль автомобілі Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 почав міняти свій напрямок руху вліво, тобто відстань яку його автомобіль Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 при швидкості біля 50-55 км/год. подолав до місця зіткнення за той час, який знадобився для пересування автомобілю Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 зі своєї полоси руху (1,55 м. при швидкості 3-5 км/год) до місця зіткнення (зворотні розрахунки).

Питання №6 та №7, які поставлені експерту в постанові Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29.05.2024 року (справа №302/515/24), зняти з розгляду.

На вирішення експертизи поставити додатково такі питання :

- Чи є технічно спроможними показання водійки ОСОБА_1 в частині обставин

розвитку ДТП, що зазначені вище за версією вихідних даних потерпілої сторони під N1?

- Чи є технічно спроможними показання водія ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 в частині обставин розвитку ДТП, що зазначені вище (за версією вихідних даних потерпілої сторони) під N2?

- Чи вважається ділянка дороги, на якій мала місце ДТП (за наданих вихідних даних сторонами та схемою ДТП ) перехрестям ?

Відповідно до дослідницької частини висновку (т.1. а.с. 78), який міститься на його 10 сторінці експерт виходив з того, що: «автомобіль марки Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись в межах населеного пункту зі швидкістю 20-30 км/год, перед поворотом на другорядну дорогу, водій ввімкнув покажчик лівого повороту, помітивши трактор, який рухався позаду на відстані 12-15 м, після чого почав виконувати маневр лівого повороту, з перетинанням смуги зустрічного руху. В цей же час водій автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 виконував маневр обгону автомобіля Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 з виїздом на зустрічну смугу руху, про наявність прилягання другорядної дороги по ходу руху не був проінформований дорожнім знаком. Згідно схеми місця ДТП на даній ділянці дороги наявна дорожня розмітка 1.6. Зіткнення транспортних засобів відбулось на зустрічній смузі руху. В момент зіткнення автомобіль Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 знаходився під незначним кутом до осі дороги, автомобіль Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 знаходився паралельно осьовій лінії».

Згідно з висновком судового експерта Маргіта В.І. від 07 жовтня 2024 року за № СЕ-19/107-24/6570-ІТ (т. 1 а.с. 69-84) на питання, які винесені на його розгляд постановами судді від 29.05.2024, від 18.09.2024, що запропоновані сторонами (представниками учасників ДТП) надано такий підсумковий висновок:

1. в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій ТЗ Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , повинен був діяти відповідно до технічних вимог пунктів 12.4, 14.2 (б) та 12.3 ПДР України.

2. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля марки RENAULT-Kangoo р/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 , повинна була діяти відповідно до технічних вимог пунктів 9.2 «б», 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

3. При заданих вихідних даних, в даній дорожній обстановці, водій ТЗ Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , не мав технічної можливості зупинити транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування і уникнути зіткнення, в момент виникнення йому небезпеки для руху.

При цьому, при умові руху ТЗ Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , із швидкістю 100 км/год, в момент виникнення небезпеки для його руху він знаходився від місця зіткнення на відстані, що не дозволяла йому зупинити свій транспортний засіб до місця зіткнення при обраній швидкості (100 км/год), але дозволяла йому зупинитися до місця зіткнення, при умові руху з допустимою швидкістю (50 км/год).

4. В даній дорожній ситуації, технічна можливість уникнути даної пригоди для водія автомобіля RENAULT-Kango р/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 полягає у дотриманні нею вимог пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.

5. В даній дорожній обстановці:

Варіант 1 (покази ОСОБА_2 ): з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля марки RENAULT-Kangoo р/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 вимогам пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.

Варіант 2 (покази ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ): з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди є як невідповідність дій водія автомобіля марки RENAULT-Kangoo р/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 вимогам пунктів 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України так і невідповідність у діях водія ТЗ Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вимогам пункту 12.4 Правил дорожнього руху України.

6, 7. Питання знято з розгляду за вимогою ініціатора.

8, 9. Щодо спроможності показів водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, слід зазначити, що в них не вбачається невідповідностей технічного характеру щодо місця зіткнення транспортних засобів.

Перевірити на технічну спроможність експертним шляхом, покази водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо механізму зближення транспортних засобів, безпосередньо перед зіткненням, та їх швидкісного режиму, не надається можливим у зв`язку з недостатнім комплексом слідової інформації.

10. У даній дорожній ситуації, наявними засобами регулювання дорожнього руху (дорожня розмітка, відсутність дорожніх знаків), дана ділянка дороги не була позначена як перехрестя, тобто на даній ділянці дороги водії транспортних засобів не зобов`язані, керуватися вимогами ПДР України, котрі регламентують проїзд перехресть.

Під час допиту в судовому засіданні експерт ОСОБА_10 пояснив, що висновок надано відповідно до вихідних даних і питань поставлених в постанові суду, а об`єктивно перевірити механізм ДТП через відсутність слідової інформації можливості немає. Пояснив, що відповідь на питання 10 відповідно до якої водії транспортних засобів не зобов`язані керуватись вимогами ПДР, які регламентують проїзд перехресть у випадку відсутності відповідних дорожніх знаків, які позначають перехрестя він не повинен був надавати, оскільки це питання застосування права й виходить за межі експертного дослідження. Суд зауважує, що викладена у висновку аргументація щодо проїзду перехресть не узгоджується з приписами Правил дорожнього руху, п. 1.10. яких не ставить за обов`язкову умов позначення ділянки дороги як перехрестя дорожніми знаками, а пункт 16.15. яких допускає відсутність відповідних дорожніх знаків і регулює порядок руху такими перехрестями.

Суд критично оцінює висновок експерта в частині відповіді на питання 1 яка є неповною та не узгоджується зі схемою ДТП. Зокрема експерт безпідставно не врахував, що зазначена ділянка дороги є перехрестям, що було очевидним для водіїв у світлу пору доби, відтак учасники дорожнього руху зобов`язані були керуватись правилами проїзду перехресть, зокрема й водій автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 правилом щодо заборони обгону на перехресті (п. 14.6. (а)).

Надаючи відповіді на питання 3 і 4 експерт застосував до них діаметрально різні підходи за відсутності обґрунтування. Так, з`ясовуючи можливість водія автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 уникнути ДТП експерт розраховував технічну можливість запобігти зіткненню шляхом застосування ним екстреного гальмування, не враховуючи при цьому, що дотримання ним п. 14.6. (а) щодо заборони обгону на перехресті запобігло б ДТП. Натомість, з`ясовуючи можливість водія автомобіля Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 уникнути ДТП експерт не здійснював розрахунків можливості застосування екстреного гальмування, а зробив висновок, що останньому належало дотримати п. 10.1. та 10.4. ПДР. Суд зауважує, що така відповідь виходить за межі експертного дослідження позаяк є питанням права. При цьому суд констатує, що обов`язок виконання п.10.1. ПДР діяв для водіїв обох транспортних засобів. Водночас, з дорожніх умов та обставин справи, не вбачається невідповідності дій водія автомобіля Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 п. 10.4. ПДР.

Надаючи відповідь на питання 5 експерт дослідив два варіанти динаміки ДТП: за показаннями водія ОСОБА_2 та за показаннями водійки ОСОБА_1 . У обох варіантах відповідей експерт не врахував невиконання водієм автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 п.14.6 (а) ПДР щодо заборони обгону на перехресті, а також необґрунтовано послався на невиконання водієм автомобіля Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 вимог п. 10.4 ПДР. При врахуванні зазначених положень ПДР, в сукупності з п.1.3 і п. 1.4. ПДР, в обох варіантах ДТП, з технічної точки зору в причинному зв`язку з настанням ДТП є невідповідність дій водія: варіант 1 автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 вимогам п. 14.6. (а) ПДР і автомобіля Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 вимогам п. 10.1. ПДР; варіант 2 автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 вимогам п. 12.4. й п. 14.6. (а) ПДР і автомобіля Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 вимогам п. 10.1. ПДР.

Окремо суд зауважує що у відповідях на питання 8 і 9 експерт зазначив, що покази обох водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині розвитку цієї ДТП є спроможними, з технічної точки зору в них не вбачається невідповідностей технічного характеру щодо місця зіткнення транспортних засобів. Перевірити на технічну спроможність експертним шляхом, покази водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо механізму зближення транспортних засобів, безпосередньо перед зіткненням, та їх швидкісного режиму, не видається можливим через недостатній комплекс слідової інформації.

Відповідь на питання 10 суд не враховує, беручи до уваги пояснення експерта надані під час його допиту в судовому засіданні, про те, що він не вправі був давати відповідь на це питання, а також через пряму й очевидну суперечність такої відповіді положенням ПДР, зокрема п. 16.15.

Встановлюючи фактичні обставини ДТП суд бере до уваги роздруківку карти місця, де сталося ДТП з картографічного вебсервісу Карти Google (т. 1 а.с. 203), яка є ортофотопланом відповідної ділянки, з відображенням прилягання до автомобільної дороги по одній дорозі з лівої та правої сторони. Оцінюючи роздруківку фотознімка автодороги Р-21 Долина-Хуст с.Сойми, вул. без назви, № 155 (т. 1 а.с. 204) суд не бере до уваги позначені на ньому виміри й дорожні знаки через відсутність відомостей про автора й дату знімка, використані вимірювальні засоби та їх відображення. З вказаних підстав суд відхиляє цей доказ як недопустимий і не бере його до уваги при вирішенні справи.

З підстав неналежності та недопустимості суд відхиляє білети № 49, 59, 66, і 76 (т. 1 а.с. 205-208) й не бере їх до уваги при вирішенні справи.

Відтак при встановленні фактичних обставин щодо обставин і розвитку ДТП, з наведених вище мотивів суд не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 33, 34), ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 35, 36) та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 102), роздруківки фотознімків (т. 1 а.с. 28-32), висновок експерта від 07.05.2024 № СЕ-19/107-24/4565-ІТ (т. 1 а.с 47-51), роздруківку фотознімка автодороги Р-21 Долина-Хуст АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 204) та білети № 49, 59, 66, і 76 (т. 1 а.с. 205-208).

Суд визнає належними й допустимими доказами, які містять відомості щодо дорожньо-транспортної пригоди, її місця, динаміки й розвитку та причинно-наслідкових зв`язків: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 657803 від 15 квітня 2025 року (т. 1 а.с. 41), схему місця ДТП, яка сталася 15.04.2025 о 10 год 10 хв в АДРЕСА_2 з місцем прив`язки вказаним на схемі (т. 1 а.с. 42, 43), постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16 жовтня 2024 року в справі № 302/515/24 (т. 1 а.с. 85-91) в частині, описаній вище, висновок судового експерта Маргіта В.І. від 07 жовтня 2024 року за № СЕ-19/107-24/6570-ІТ (т. 1 а.с. 69-84), окрім описаної вище частини, яка критично оцінена судом і відхилена, та роздруківку карти (ортофотоплану) місця, де сталося ДТП з картографічного вебсервісу Карти Google (т. 1 а.с. 203).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 12 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальним правилом, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

З наведених доказів, які визнані судом належними й допустимими, оцінюючи їх в сукупності та системному взаємозв`язку суд доходить висновку, що дорожньо-транспортна пригода, яка трапилась 15.04.2024 перебувала у причинному зв`язку з недотриманням водієм автомобіля Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 п. 10.1. ПДР та водієм автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 п. 14.6. (а) ПДР, тобто сталася внаслідок обопільної вини обох учасників дорожнього руху.

Суд зауважує, що учасники справи не подавали клопотань про призначення судом судової автотехнічної експертизи з метою вирішення ступеня вини в допущенні ДТП кожного з її учасників.

18 квітня 2024 року ПрАТ «Закарпаттяобленерго» надіслало ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повідомлення про ДТП (т. 1 а.с. 93-96), оскільки цивільна відповідальність власниці транспортного засобу Renault Kangoo д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 була застрахована на дату ДТП (т. 1 а.с. 92).

22 травня 2024 року представником страхової компанії було здійснено огляд транспортного засобу Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 з метою виявлення й фіксації механічниї пошкоджень внаслідок ДТП, за результатами якого складено протокол технічного огляду КТЗ (т. 1 а.с. 97-99).

26 липня 2024 ПрАТ «Закарпаттяобленерго» надіслало ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» заяву про страхове відшкодування (т.1 а.с. 100-103).

Відповідно до страхового акту № 41005/1 (т. 1 а.с. 104) було проведено розрахунок розміру страхового відшкодування, який визначено в розмірі 157 400,00 грн.

Розпорядженням № 41005/1/1 страхувальник розпорядився виплатити й провів виплату на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» суми страхового відшкодування в розмірі 157 400,00 грн (т. 1 а.с. 105-107).

08 і 24 липня та 23 версеня 2024 року ФОП ОСОБА_11 виставила ПрАТ «Закарпаттяобленерго» рахунки № 152, 162 та 200 на суми 200 000,00 грн, 100 000,00 грн та 126 400,00 грн за ремонт авт. ФОРД ТРАНЗИТ держ. « АО 0432 ІА, всього на суму 426 400,00 грн (т. 1 а.с. 108-110).

Платіжними інструкціями № 5601 від 09 липня 2024 року на суму 200 000,00 грн (т. 1 а.с. 111), № 6100 від 29 липня 2024 року на суму 100 000,00 грн (т.1 а.с. 112) та № 7651 від 25 вересня 2024 року ПрАТ «Закарпаттяобленерго» перерахувало на користь ПП ОСОБА_11 грошові кошти за ремонт автомобіля, згідно вказаних в попередньому абзаці рахунків, на загальну суму 426 400,00 грн.

23 вересня 2024 року ФОП ОСОБА_11 було виготовлено акт виконаних робіт № 154 від 23 вересня 2024 року на ремонт автомобіля ФОРД ТРАНЗИТ держ № НОМЕР_1 на загальну суму 426 400 грн (т. 1 а.с. 117, 118).

06 лютого 2025 року ПрАТ «Закарпаттяобленерго» подало Людмилі Марченко вимогу про відшкодування збитків № 154-25/2560 у розмірі 269 000,00 грн, яка обґрунтована отриманням страхового відшкодування від ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (т. 1 а.с. 119-124).

Відповідно до звіту № 2472 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням колісного транспортного засобу від 19 червня 2024 року, зробленого станом на дату оцінки 15 квітня 2024 року (т. 2 а.с. 13-33) вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 578 894,31 грн.

Представник відповідачки адвокат Рішко С.І. поставив під сумнів вартість відновлювального ремонту транспортного позивача, стверджуючи про його захищеність, яку обґрунтував доданим документом «счет на оплату» (т. 1 а.с. 223). Зазначений документ викладений іноземною мовою, за відсутністю засвідченого в установленому порядку його перекладу на українську мову. Суд визнає зазначений документ недопустимим і не бере до уваги зазначений доказ при вирішенні цієї справи.

За клопотанням представника відповідачки адвоката Рішка С.І. суд витребовував у ФОП ОСОБА_11 інформацію про повну специфікацію запасних частин, поставлених ПрАТ «Закарпаттяобленерго» згідно акту виконаних робіт № 154 від 23.09.2024 та первинної документації щодо придбання цих запчастин. ФОП ОСОБА_11 на виконання ухвали суду було надано відповідь про відсутність первинних документів і повторно надіслано на адресу суду акт виконаних робіт.

За клопотанням представника відповідачки адвоката Рішка С.І. та з врахуванням позиції представника позивача адвоката Кльофи В.І., судом оголошувалась перерва під час судового розгляду для надання можливості стороні відповідача подати висновок товарознавчої експертизи щодо суми заподіяних матеріальних збитків внаслідок механічних пошкоджень транспортного засобу Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 . Стороною відповідача розмір матеріальних збитків спростовано не було.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187,1188 ЦК України.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені статтею 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, вина у завданні шкоди, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вимог статті 1188 ЦК України, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", які враховуються судом як стала практика правозастосування (в якості правової визначеності як елементу верховенства права) шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина двох осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеня вини.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі N 328/2750/18 (провадження N 61-13747св19).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Закон N 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 28 Закону N 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до статті 29 Закону України N 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі N 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом N 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом N 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом N 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, повинен нести страховик в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Приписами статті 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто статтею 1194 Цивільного кодексу України регламентується визначення обсягу відповідальності застрахованої особи (відповідача) у разі недостатності страхової виплати.

Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі N 308/3162/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц (провадження N 14-176цс18) зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом N 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону N 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі N 760/15471/15-ц (провадження N 14-316цс18) та підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі N 753/15214/16-ц (провадження N 14-25цс20).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, решта суми - на заподіювача шкоди. При цьому, у разі, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, то обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що цивільно правова відповідальність водійки ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР № 217637514 від 01.11.2023, страховий ліміт відповідальності 160 000 грн, франшиза 2 600,00 грн. Матеріали справи свідчать про виплату страхового відшкодування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в сумі 157 400,00 грн.

Розмір заподіяного збитку завданого власнику Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження його в ДТП, яка сталася 15.04.2024, становила 426 400 грн.

Таким чином, фактичним розміром заподіяної позивачу шкоди є 426 400 грн, а лімітом страхового відшкодування відповідача (враховуючи франшизу) є 157 400 грн.

Отже, ОСОБА_1 зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Водночас, суд встановив наявність обопільної вини обох учасників ДТП. Суд враховує, що сторони не заявляли під час судового розгляду клопотання про проведення експертизи на предмет визначення ступеня вини у ДТП кожного з водіїв. У зв`язку з цим суд доходить висновку, що з відповідачки ОСОБА_1 слід стягнути на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» 50% суми заподіяних матеріальних збитків, з урахуванням сплаченого на користь останнього страхового відшкодування.

При цьому суд зауважує, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону N 1961-IV). Відповідно до п. 36.3 ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" поділу підлягає саме розмір заподіяної шкоди, а не ліміт відповідальності.

Виходячи із наведеного, суд висновує, що вирішуючи питання про розмір відшкодування від суми завданих позивачеві збитків, який слід стягнути з ОСОБА_1 , враховуючи наявність обопільної вини обох учасників ДТП, оскільки сторони відмовилися від проведення експертизи на предмет визначення ступеня вини у ДТП кожного з водіїв, з ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача відшкодування пропорційно до ступеня вини у ДТП, тобто розмірі 55 800,00 грн (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот гривень 00 коп.), що становить 50 % від суми завданого збитку із розрахунку: 426 400,00 грн (фактичний розмір заподіяної шкоди / 2 (винуватці ДТП))= 213 200,00 грн - 157 400,00 грн (розмір отриманого страхового відшкодування).

Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог. Судом стягнуто з відповідача на користь позивача суму 55 800,00 грн із заявлених до стягнення 269 000,00 грн, що становить 20,74%. Відтак з відповідача належить стягнути на користь позивача на часткове відшкодування понесених ним судових витрат судовий збір в розмірі 669,49 грн (3 228,00*20,74/100).

Питання розподілу понесених позивачем витрат за надання професійної правничої допомоги, з врахуванням заяви представника позивача адвоката Кльофи В.І., вирішити в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, для чого призначити судове засідання після ухвалення судового рішення в справі й визначити учасникам справи строк на подання відповідних доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 259, 263-265 та 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 , про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» (місцезнаходження: вул. Головна, 57, с. Оноківці, Ужгородський район, Закарпатська область, 89412; ) суму завданих збитків у розмірі 55 800,00 грн (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» (місцезнаходження: вул. Головна, 57, с. Оноківці, Ужгородський район, Закарпатська область, 89412; ) суму 669,49 грн (шістсот шістдесят дев`ять гривень 49 коп.) на часткове відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Призначити на 17 вересня на 16 год 10 хв судове засідання для вирішення питання про судові витрати за надання професійної правничої допомоги. Зобов`язати учасників подати суду відповідні докази до 16 вересня 2025 року з доказами їх одночасного надсилання протилежній стороні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне судове рішення складено 22.09.2025.

Головуючий суддя О. І. Повідайчик