Провадження № 2/712/4884/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

24 вересня 2025 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Пономар В.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 про скасування записів рішень про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вказана позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить: визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором № 16.06-04/316-КЛ-1 від 23.02.2006, укладеним між ОСОБА_1 та АКБ «ТАС-Комерцбанк», посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я.; скасувати записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному реєстрі заборон відчуження щодо квартири АДРЕСА_1 , а саме: запис № 2916741 (іпотека) та запис № 2905712 (обтяження), а також зняти заборону відчуження вказаного об`єкта.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що вона подана з порушенням вимог статей 175, 177 ЦПК України, з таких підстав.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує дії приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Ткаченко І.П. (у вступній частині позовної заяви ОСОБА_2 ), які пов`язані з не зняттям обтяжень з нерухомого майна, яке було предметом іпотеки.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 та від 02.10.2019 у справі № 814/2030/17 зробила висновок, що спори щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є цивільно-правовими.

Разом із тим спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, якщо оскаржуються дії державного реєстратора щодо розгляду заяви позивача про виключення запису з Державного реєстру речових прав і такий спір не стосується речових прав чи обтяжень на нерухоме майно третіх осіб. Ця правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 490/5986/17-ц.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вказує відповідачем ОСОБА_2 , тоді як у викладених фактичних обставинах та обґрунтуванні вимог йдеться про дії приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Ткаченко Інни Павлівни, яка, як зазначено в заяві, відмовила у прийнятті та реєстрації заяви про зняття обтяжень з квартири позивача. Така невідповідність у вступній частині позову та його змісті не дозволяє суду встановити належний суб`єктний склад учасників справи.

Крім того, у позовній заяві в якості третьої особи без самостійних вимог зазначено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Разом із тим позивач не навів підстав та необхідності залучення саме цієї банківської установи як третьої особи.

З огляду на це позивачеві необхіднов позовній заяві визначитися із характером спірних правовідносин, способом судового захисту та суб`єктивним складом.

Також позивачем не дотримано вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки у позовній заяві відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За змістом ч. 1 ст. 185 ЦПК України, у разі подання позовної заяви без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України суддя постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Згідно із ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Статтею 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 про скасування записів рішень про державну реєстрацію - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо відповідно до цієї ухвали суду у встановлений строк позивач виконає вимоги, визначені ст. 175 і 177 цього Кодексу, та усуне вказані в цій ухвалі недоліки, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у встановлений строк, заява вважатиметься неподаною та буде повернута. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.О. Пономар