Справа № 185/3538/25
Провадження № 2/185/4138/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 вересня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря судового засідання Бублик А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про стягнення грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бодрову Юлію Олексіївну звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», просить стягнути з відповідача:

-компенсацію за невикористану додаткову відпустку батьку дитини, який виховує її без матері, за період роботи з 2014 року по 2021 рік тривалістю 80 календарних днів у розмірі 90 973 грн 60 коп,

-середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні до дня ухвалення рішення суду, виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 1137 грн 17 коп без утримання обов`язкових податків та зборів (на день звернення до суду 158 066 грн 63 коп),

-у відшкодування моральної шкоди, завданою порушенням трудових прав, 20 000 грн.

За змістом поданого відзиву представник відповідача позовні вимоги не визнає, посилаючись на їх необґрунтованість.

З матеріалів справи судом установлено, що ОСОБА_1 з 10 серпня 2005 року працював на структурному підрозділі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», був звільнений 18 вересня 2024 року у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я згідно наказу ВСП «Шахтоуправління «Тернівське» від 18 вересня 2024 року № 188/10.

При звільненні позивачу виплачено компенсацію за всі дні невикористаних відпусток, в тому числі відпустки батьку дитини, який виховує її без матері, за період роботи з 2022 року по 2024 рік, ця обставина сторонами не заперечується.

Між сторонами виник спір щодо права позивача на компенсацію за невикористану відпустку одинокому батькові, який виховує дитину без матері, за період роботи з 2014 року по 2021 рік.

Як визначено статтею 19 Закону України «Про відпустки», одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів.

З матеріалів справи видно, що позивач є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на день розгляду справи є повнолітньою особою.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень під реєстраційним номером 40226913 міститься рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2014 року у справі № 185/7784/14-ц.

Зазначеним рішенням, яке набрало законної сили 02 вересня 2014 року, визначено місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

З тексту цього рішення видно, що між батьками малолітньої дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 досягнуто згоду щодо визначення місця проживання дитини з батьком. Органом опіки та піклування надано висновок про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком.

Позивач вказує на те, що рішення суду про визначення місця проживання дитини з ним підтверджує наявність у нього статусу одинокого батька, який виховує дитину без матері, протягом спірного періоду (з 2014 року по 2021 рік).

Верховний Суд вважає поняття «одинокий батько» тотожним «одинокій матері», застосовуючи аналогію до тлумачення, наданого в Постанові Пленуму Верховного Суду №9 від 1992 року. Щоб отримати статус одинокого батька, необхідно не перебувати у шлюбі та самостійно виховувати та утримувати дитину, без участі матері у її житті. Для підтвердження цього статусу потрібні відповідні документи, такі як свідоцтво про смерть матері, рішення суду про визнання її безвісно відсутньою або позбавлення батьківських прав.

Отже визначення місця проживання дитини з батьком не означає, що батько виховує та утримує дитину самостійно, без участі матері. Позивач не надав доказів того, що матір дитини померла, визнана безвісно відсутньою чи позбавлена батьківських прав.

Як визначено статтею 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (тимчасовий виїзд дитини за кордон).

Матеріали справи не містять відомостей про ухилення матері від обов`язку щодо виховання дитини у період, зазначений відповідачем як період перебування його в статусі одинокого батька (з 2014 року по 2021 рік).

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача компенсації за невикористану додаткову відпустку батьку дитини, який виховує її без матері, за період роботи з 2014 року по 2021 рік належним чином не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Інші заявлені вимоги є похідними від основної вимоги про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку і тому також не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про стягнення грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

-Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», 51400 Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Соборна, будинок 76, .

Суддя У.М. Болдирєва