Номер провадження 2-н/754/403/25
СУДОВИЙ НАКАЗ
23 вересня 2025 року Cуддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31) про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 ,
Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України та Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричної енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року, і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживача Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 року №562.
Відповідно до п.1, Правила регулюють відносини між громадянами (далі - споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною другою ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або ін.), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.
Наявність відносин між сторонами, отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: стягувач надає електричну енергію надсилає боржнику платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.
За адресою: АДРЕСА_1 , де споживається електрична енергія боржником, ТОВ «Київські енергетичні послуги» відкрито особовий рахунок споживача електроенергії № НОМЕР_1 на підставі пред`явлення ОСОБА_1 документів щодо права власності на житловий будинок та у відповідності до п. 13 розділу 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», коли відбувалась передача постачальнику універсальних послуг персональних даних щодо побутового споживача під час здійснення заходів з відокремлення оператора систем розподілу. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 є користувачем (споживачем електричної енергії). Будь-яких змін щодо власника квартири за вищевказаною адресою ні від боржника, ні від третіх осіб до заявника не надходило.
За результатами аналізу оплат з`ясовано, що боржник користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості. Свої зобов`язання боржник виконує неналежно внаслідок чого утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 37 647,10 грн.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства і відповідно до п. 1 ст. 625 зазначеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.
Розрахунок 3 % річних та інфляційної складової боргу з прострочених нарахувань додається у додатку до цієї заяви.
Таким чином, сума вимоги становить 39 660,95 грн, у тому числі: 37 647,10 грн - сума основного боргу; 465,95 грн - 3% річних; 1 547,90 грн - інфляційна складова боргу
Згідно з ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.
Оскільки, свої зобов`язання боржник не виконує, Товариство змушене звернутись до суду за захистом порушеного права.
Керуючись статтями статей 160-161, 167-172 Цивільного процесуального кодексу України,
Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Суд повідомляє, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Не пізніше наступного дня з дня видачі судового наказу надіслати боржникам копію судового наказу разом з копією заяви стягувача з копіями доданих до неї документів.
Згідно зі ч. 1 статті 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Частиною 1 ст. 172 ЦПК України передбачено, що у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Судовий наказ набрав чинності «__»_________ 20__ року.
Судовий наказ може бути пред`явлений до виконання до «__»_______ 20__ року.
Судовий наказ видано «__»_________ 20__ року.
Суддя: О.М. Панченко