Справа № 215/6249/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Коноваленка М.І.

секретар судового засідання - Коломійчук К.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Гузєв Ігор Григорович, до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я,-

ВСТАНОВИВ:

25 лтпня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гузєв І.Г. звернувся в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України 302 800,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим позивачем професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-7).

В обґрунтування вказує, що в період роботи на підприємсті відповідача у шкідливих умовах праці тривалий час на посаді машиніста бульдозера в кар`єрі та на відвалах, з правом пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1 на ПрАТ, ним отримано хронічне професійнеі захворювання: пневмоконіоз. Супутній діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст., цукровий діабет, асептичний некроз голівки правого стегна, периферична ангіодистонія, хронічна радикулопатія, в тадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійкими мязово-тонічним та больовим синдромами, що, відповідно до акту розслідування від 14.112022, виникло з вини роботодавця.

Згідно висновку МСЕК від 26.01.2023 первинно позивачу було встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням та 20% втрата професійної працездатності з 23.01.2023 внаслідок пневмоконіозу. Дата переогляду 01.01.2024. За висновком МСЕК йому рекомендовано медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення. В подальшому 25.04.2024 при повторному огляді МСЕК позивачу безстроково встановлено третю групу інвалідності, визначено 50% втрати професійної працездатності внаслідок пневмоконіозу, а також встановлено потрубу у забезпеченні позивача санаторно-курортним та медикаментозним лікуванняя, забезпечення виробами медичного призначення.

Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Позивача турбують напади утрудненого дихання за типом задухи, які виникають при фізичних навантаженнях та спонтанно не залежно від часу доби. Турбує біль та фізичний дискомфорт внаслідок кашлю з утрудненим відходженням слизового харкотиння, приступоподібний біль у грудях та міжлопатковій ділянці, запаморочення, головний біль, підвищення та нестабільність АТ, загальна слабкість та підвищена втома. Тривалі переїзди у транспорті призводять до приступів задухи, загострення хвороби, що виключає можливість здійснення подорожей, піші прогулянки. Навіть похід у магазин потребує від позивача значних зусиль. Значну частину часу він витрачає на підтримання свого здоров`я, що порушує його нормальні життєві зв`язки. Це додає йому ще більшого морального пригнічення та призводить до постійних переживань. Хронічне захворювання легень істотно підвищує імовірність зараження позивача серйозними вірусними захворюваннями та їх перенесення у складних формах. Вважає, що шкода завдана не тільки йому особисто, а і його сім`ї. Через погіршення стану здоров`я не може матеріально забезпечувати свою сім`ю як раніше, і навпаки сам потребує фізичної та моральної допомоги від своїх близьких.

Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2025 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

11.08.2025 в суд надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с.59-67) разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку; за роботу в шкідливих умовах позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров`я. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач, не зважаючи на явні ознаки ушкодження здоров`я та періодичне проходження лікування, продовжуваав працювати у шкідливих умовах. Усвідомлюючи ризик виникнення професійного захворювання, позивач умисно тривалий час не повідомляв адміністрацію ПрАТ «Північний ГЗК» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або менш важку працю, у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. Коли позивач звернувся до відповідача щодо зміни умов праці, то його прохання було задоволено, та з метою створення нових умов праці з 24.06.2014 позивач був переведений на іншу роботу на підприємстві відповідача без шкідливих умов праці, а саме клеїльником в цеху підготовки виробництва. Крім того, позивач не позбавлений можливості з помірним обмеженням життєдіяльності проводити різні види трудової діяльності, що він наразі і робить, продовжуючи працювати на підприємстві відповідача. Вважає, що позивачем не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову. Також, представник відповідача вважає, що заявлена сума на відшкодування моральної шкоди підлягає оподаткуванню, тобто податки слід стягнути з позивача у разі задоволення позовних вимог. Однак, позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, в тексті відзиву представник відповідача виклав 8 запитань до позивача, керуючись ст.93 ЦПК України.

21.08.2025 в суд надійшла заява від представника відповідача разом з підтвердженням про направлення її копії позивачу (а.с.68-76), в якій запропоновано позивачу надати відповіді на запитання, ідентичні поставленим у відзиві на позовну заяву: 1) чи бажає позивач надати згоду щодо можливості врегулювання спору за участю судді?; 2) коли позивачу вперше було встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням?; 3) яке загальне захворювання стало підставою для встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності?; 4) чи визнавався позивач лікарями придатним для виконання робіт у шкідливих умовах до 2014 року?; 5) чи повідомляв позивач роботодавця про небажання працювати у шкідливих умовах праці та необхідність переведення позивача на іншу роботу? Якщо так, то кого повідомляли та яку отримали відповідь?; 6) Чи був позивач переведений на іншу роботу без шкідливих умов праці з 24.06.2014?; 7) що стало підставою для погіршення стану здоров`я позивача у проміжку часу 2023-2024 роки та збільшеннявідсотка втрати професійної працездатності?; 8) що стало підставою для подання заяви про залишення позову без розгляду у справі №215/1578/25?

Станом на 18.09.2025 інших заяв, клопотань, пояснень в суд від сторін не надійшло.

Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Працюючи машиністом бульдозера в кар`єрі та на відвалах Першотравневого кар`єру з 16.02.2010 по 23.06.2014, ОСОБА_1 здійснював керування бульдозером при плануванні, будівництві та ремонті автодоріг в кар`єрі та на відвалах, переміщення гірничої маси під час зачищення під`їздів до екскаваторів, виконував роботи по ремонту та технічному обслуговуванню бульдозера. Внаслідок недосконалостітехнології видобутку руди, умови праці характеризувалися впливом підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Раніше, працюючи машиністом бульдозера, зайнятий на роботах у хвостосховищі ремонтно-будівельного управління з 15.09.2005 по 30.09.2009, з тих же причин підпадав під дію підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Вказаний період роботи позивача на ПрАТ підтверджується копією трудової книжки (а.с.36-42), обставини за яких позивач отримав хронічне професійне захворювання підтверджується п.17 акта розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.23).

Згідно акта розслідування хронічного професійного захворювання від 14.11.2022 (а.с.20-24), позивачу ОСОБА_1 встановлено хронічне професійне захворювання: пневмоконіоз (s/t, 1/1, pi) ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.), Супутній діагноз: Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст.3, СН І ст., ризик 3, ожиріння ІV ст., Цукровий діабет 2-й тип, субкомпенсований в анамнезі, Асертичний некроз голівки правого стегна в анамнезі, Периферична ангіодистонія, Хронічна радикулопатія L4, L5, S1, переважно праворуч, в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійкими м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. Позивачу вперше встановлено 20% втрати професійної працездатності по пневмоконіозу з 23.01.2023 до 01.02.2024, дата переогляду 01.01.2024, згідно висновку МСЕК від 26.01.2023р., де також зазначено, що причина втрати професійної працездатності проф. захворювання машиніста бульдозера до 24.06.2014; позивачу рекомендовано медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення (а.с.8-9). При повторному огляді МСЕК 25.04.2024 позивачу безстроково встановлено третю групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності по пневмоконіозу з 01.04.2024; позивачу рекомендовано санаторно-курортне та медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення (а.с.10-11).

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_1 внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акта розслідування хронічного професійного захворювання від 14.11.2022 (а.с.20-24), встановлено хронічне професійне захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є: пил переважно фібро генної дії: концентрації пилу із вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму в 2,4 рази та складала 4,8 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. Умови виробничого середовища та важкість праці механіка дільниці відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості (а.с.22,23).

Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів понад 4 роки.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача ОСОБА_1 у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, а також тривалість його роботи у шкідливий умовах.

Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичним висновком ЛЕК, висновком МСЕК, витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, випискою-епікризом, виписками із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.8-19,26-35), позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 250 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною.

Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 2500,00 грн.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 12, 43, 49, 141, 259 ч.6, 263-265, 268, 273, 174 ч.4, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Гузєв Ігор Григорович, до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» Ікод 00191023 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 250 000 /двісті п`ятдесят тисяч/ грн. моральної шкоди без стягнення податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» Ікод 00191023 - 2500 грн. судового збору на користь держави.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржене особами, які беруть участь у справі безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти -денний строк, з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення складено без проголошення 18 вересня 2025 року.

Суддя: