Справа № 574/285/25
Провадження 2-п/574/5/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суду Сумської області в складі:

головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Божок В.М.,

представника позивачки адвоката Спасьоненка О.В.,

представника відповідача адвоката Сопової В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Буринського районного суду Сумської області від 19.06.2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановив:

Заочним рішенням Буринського районного суду Сумської області від 19.06.2025 року задоволено позов ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.04.2025 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, а також стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, яку обґрунтовує тим, що з 2019 року не проживає за адресою свого зареєстрованого місця проживання, в зв`язку з чим копії позовної заяви та жодної судової повістки не отримував, а тому не прибув в судове засідання та не подав відзив на позовну заяву. Також звертає увагу на те, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що дочка дійсно проживає разом із нею, і вона реально та фактично понесла/несе витрати, пов`язані із навчанням доньки, оскільки згідно позовної заяви донька сторін навчається і проживає сама в Республіці Польща, а тому у відповідності до ч.3 ст.199 СК України позивач не мала права на подания даного позову.

Крім того, можливості надавати матеріальну допомогу у визначеному судом розмірі, в нього немає, що підтверджується довідкою форми ОК-5, а також він здійснює догляд за хворим батьком, який за висновком ЛКК потребує постійного стороннього догляду.

З наведених підстав ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Буринського районного суду Сумської області від 19.06.2025 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 01.09.2025 року заяву відповідача ОСОБА_1 прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду заяви про перегляд заочного рішення, однак в судове засідання не з`явились та про причини неявки не повідомили.

Представник відповідача адвокат Сопова В.С. в судовому засіданні повністю підтримала заяву про перегляд заочного рішення та просила задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник позивачки адвокат Спасьоненко О.В. заперечував проти задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення з підстав, викладених письмових запереченнях.

Зокрема, вважав, що посилання відповідача на те, що він проживає за іншою адресою, не є достатньою та поважною причиною через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, оскільки відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, обов`язковою умовою для скасування заочного рішення, передбаченою ч. 1 ст. 288 ЦПК України, є надання відповідачем доказів, на які він посилається, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак, долучені відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення акт комісії від 26.08.2025 року та витяг (військово-обліковий документ) з Резерв+, сформований 22.07.2024 року, не існували на час винесення рішення по справі, підтверджують лише фактичне місце проживання відповідача, а також, як і надане свідоцтво про народження відповідача, не є доказами, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи та не могли вплинути на висновки суду.

Копія висновку ЛКК №104 від 29.08.2025 року жодним чином не підтверджує факт, що саме відповідач здійснює постійний догляд за батьком, враховуючи навіть те, що відповідач проживає в м. Путивль, а батько в м. Буринь.

Довідка ПФУ форми ОК-5 від 26.08.2025 року не є належним доказом неможливості надання матеріальної допомоги своїй доньці, оскільки згідно наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що відповідач в період з 01.01.2024 року по 31.01.2025 року сплачував аліменти в розмірі 3100,00 грн. щомісячно, що в свою чергу у сукупності вказує на приховування відповідачем своїх доходів.

Відтак, відповідачем не подано жодних доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні суду.

Доводи відповідна щодо того, що позивачка не має права на звернення з цим позовом, адже дочка проживає постійно за місцем навчання у Республіці Польща, а не разом з нею, є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають постійне місце проживання за однією адресою.

На підставі викладеного представник позивачки просив залишити без задоволення заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду.

Заслухавши доводи представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, правовий аналіз ст.288 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідна саме сукупність вказаних двох умов.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про скасування заочного рішення, відповідач посилається, зокрема на те, що він не був повідомлений про день, час та місце судового розгляду, у зв`язку з чим не міг скористатися наданими йому процесуальними правами, зокрема подати відзив на позов.

З матеріалів справи вбачається, що на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача судом направлялися рекомендованими листами з повідомленням про вручення копія ухвали про відкриття провадження у справі, а також судові повістки про час та місце проведення судових засідань, однак, вказані поштові відправлення повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача про поважність причин його неприбуття в судове засідання і неподання відзиву через фактичне проживання за адресою, відмінною від місця реєстрації, оскільки користуючись правом вільно обирати місце проживання, особа не звільняється від наслідків невжиття заходів для контролю за надходженням кореспонденції за офіційно повідомленим державі місцем реєстрації.

Інших причин поважності неявки в судові засідання відповідачем не наведено.

Що стосується покликань відповідача на неправильне встановлення судом фактичних обставин справи і недоведеність позивачем заявлених позовних вимог, то відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (частина перша статті 81 ЦПК).

Не може бути підставою для скасування заочного рішення лише посилання відповідача на неправильне застосування судом норм матеріального права та неправильну оцінку доказів.

Для цього відповідач має надати докази, які мають значення для справи, тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Однак, доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість прийнятого судового рішення чи спростовували висновки суду, відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення не додано, а доводи, викладені ним в заяві, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням суду.

Враховуючи вищенаведене, правові підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, а тому заяву відповідача слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд ,-

п о с т а н о в и в:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Буринського районного суду Сумської області від 19.06.2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.Р. Гук