ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/559/25

Головуючий у першій інстанції Меженнікова С. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1020/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма

Іванівка АГ

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області у складі судді Меженнікової С.П. від 27 березня 2025 року, місце ухвалення рішення - м. Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості, в якому просив: - розірвати договір оренди землі №60 від 19.10.2015 року, який укладений між ним, ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0135, загальною площею 5,4560 га, яка розташована поза межами населених пунктів на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з одночасним припиненням права оренди (номер запису про інше речове право: 45452301 від 19.10.2015 року); - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за 2022-2024 роки за договором оренди землі №60 від 19.10.2015 року в розмірі 19 250 грн. 33 коп. (сума зазначена з вирахуванням податку з доходів (18%) та військового збору (1,5%). В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 зазначав, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №2-1283 від 04.12.2021 року, належить вищезазначена земельна ділянка. 19.10.2015 року між ОСОБА_2 (попередньою власницею) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ було укладено договір оренди землі №60, предметом якого є строкове платне користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:001:0135, загальною площею 5,46 га, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться поза межами населених пунктів на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Позивач вказував, що після оформлення спадщини між ним, як новим власником земельної ділянки, та ТОВ Агрофірма Іванівка АГ було укладено додаткову угоду від 04.12.2021 року до договору оренди землі №60 від 19.10.2015 року, якою було внесено зміни у п.2 та п.9 договору. Позивач зазначав, що інші умови договору залишилися без змін. Зокрема, пунктом 8 вказаного договору передбачено, що договір оренди укладено на 10 років з урахуванням ротації культур. Пунктом 9 договору оренди землі від 19.10.2015 року, в редакції додаткової угоди від 04.12.2021 року передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі, що становить 6 648,97 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою. Пунктом 10 договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється із врахуванням коефіцієнта індексації на поточний рік. Останній платіж орендної плати за поточний рік здійснюється не пізніше 30 грудня розрахункового року. Позивач стверджував, що всупереч умовам договору оренди землі, ТОВ Агрофірма Іванівка АГ не сплатило йому орендну плату за 2022-2024 роки, у встановлені договором оренди землі строки, що вказує на порушення істотних умов договору та є підставою для дострокового розірвання договору оренди землі, а також для стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, з урахуванням індексу інфляції.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.03.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості - задоволено. Судом розірвано договір оренди землі №60 від 19.10.2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ, предметом якого є земельна ділянка з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 5,4560 га, кадастровий номер :05:001:0135, розташована на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, та припинено право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ на земельну ділянку площею 5,4560 га, кадастровий номер :05:001:0135, номер запису про право (в державному реєстрі прав): 45452301 від 19.12.2015 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за 2022, 2023, 2024 роки за договором оренди землі №60 від 19.10.2015 року у розмірі 19 250 грн. 33 коп. (сума вказана із урахуванням податків та обов`язкових платежів, які необхідно нарахувати та сплатити відповідачу як податковому агенту). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ на користь ОСОБА_1 2 422 грн. 40 коп., в рахунок сплаченого судового збору при зверненні до суду.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ просить скасувати в повному обсязі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.03.2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . В доводах апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ вказує, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 27.03.2025 року прийнято із порушенням норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим, у зв`язку із недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; та у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Апелянт зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача суму заборгованості по орендній платі за договором оренди землі №60 від 19.10.2015 року на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0135, загальною площею 5,4560 га, яка належить позивачу на праві власності, у розмірі 19 250 грн. 33 коп., за 2022-2024 роки та розірвати укладений договір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не отримував грошового переказу від відповідача у 2022-2024 роках. За доводами апелянта, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що важливим є лише твердження позивача про неотримання ним виплат орендної плати у 2022 - 2024 роках, та доведення наявності між позивачем і відповідачем відносин з оренди земельної ділянки. Апелянт стверджує, що при цьому, судом першої інстанції не враховано та не надано оцінку доказам про невиплату орендної плати позивачу, згідно із умовами договору оренди. Позивачем в обґрунтування позовних вимог було надано суду власноручно створений розрахунок заборгованості, з урахуванням індексу інфляції, який судом першої інстанції було прийнято, як факт боргу та не враховано, що позивачем не надано жодного доказу про невиплату йому орендної плати. Враховуючи відсутність належних доказів на підтвердження вимог заявленого позову, апелянт вважає, що рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.03.2025 року є незаконним, оскільки ухвалено без додержанням норм матеріального і процесуального права, і тому дане рішення підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу (а.с.79-81) позивач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ Агрофірма Іванівка АГ та залишити без змін обгрунтоване рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.03.2025 року.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.75,76,77) не з`явилися. Від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.85).

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №288418643 від 04.12.2021 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,456 га, кадастровий номер :05:001:0135, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-1283 (а.с.9).

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2021 року, земельна ділянка площею 5,4560 га, кадастровий номер :05:001:0135, отримана позивачем у власність, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

У зв`язку із отриманням у власність земельної ділянки, між позивачем, як спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , та ТОВ Агрофірма Іванівка АГ, 04.12.2021 року була укладена додаткова угода до договору оренди землі №60, укладеного 19.10.2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма Іванівка АГ. Вказаною додатковою угодою до договору оренди землі №60 від 19.10.2015 року були внесені відповідні зміни, зокрема, ОСОБА_1 , як орендодавець, став стороною цього договору; об`єктом оренди є земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0135, площею 5,4560 га; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі, що становить 6 648,97 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою; інші умови договору оренди землі залишаються без змін і сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

В п.4 зазначеної додаткової угоди вказано, що ця угода є невід`ємною частиною договору оренди землі №60, в п.8, п.10, п.11 якого зазначено, що договір оренди укладено на 10 років, з урахуванням ротації культур; при переході права власності на землю від власника землі до іншої особи, договір оренди землі зберігає чинність; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з врахуванням коефіцієнта індексації на поточний рік; орендна плата сплачується орендарем протягом року, але останній платіж - не пізніше 30 грудня розрахункового року; орендна плата у грошовій формі проводиться орендарем шляхом виплати готівки або перерахування грошових коштів на рахунок орендодавця.

Відповідно до пункту 32 договору оренди землі, обов`язком орендаря, серед іншого, є у відповідності із договором своєчасно сплачувати орендну плату.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зазначав, що всупереч умов договору оренди землі, ТОВ Агрофірма Іванівка АГ не сплатило йому орендну плату за 2022-2024 роки, у встановлені договором оренди землі строки, що вказує на порушення істотних умов договору та є підставою для дострокового розірвання договору оренди землі, а також для стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, з урахуванням індексу інфляції, розмір якої обраховано позивачем самостійно, відповідно до умов договору. Як вбачається із розрахунку позивача, орендна плата за спірним договором оренди за 2022-2024 роки, з урахуванням індексу інфляції та утриманням податків та зборів, становила: у 2022 році - 5 352,42 грн., у 2023 році - 6 776,16 грн. , у 2024 році - 7 121,75 грн., а всього: 19 250,33 грн. (а.с.16).

Рекомендованим листом від 11.01.2024 року, який було отримано відповідачем 17.01.2024 року, позивач ОСОБА_1 звертався до відповідача із запитом, в якому просив надати інформацію про нараховану орендну плату та сплачені податки та збори за весь період дії договору оренди землі від 19.20.2015 року; копії документів, що підтверджують оплату орендної плати та податків і зборів, та направити інформацію і документи на його адресу (а.с.14, 15). За твердженнями позивача, відповіді на вказаний запит він не отримав.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.03.2025 року, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, пославшись на те, що відповідачем жодним чином не спростовано твердження позивача про несплату відповідачем орендної плати позивачу за 2022-2024 роки, не надано відзиву на позовну заяву та заперечень проти здійсненого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати орендної плати, з урахуванням індексу інфляції. Враховуючи те, що систематичне невиконання відповідачем обов`язків за договором оренди землі, яке полягає в несплаті орендної плати три роки поспіль, грубо порушує права позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про дострокове розірвання спірного договору оренди землі, припинення речового права оренди спірної земельної ділянки, яке зареєстровано у встановленому законом порядку за ТОВ Агрофірма Іванівка АГ, а також для стягнення на користь позивача невиплаченої орендної плати в сумі 19 250,33 грн., згідно проведеного позивачем розрахунку, правильність якого відповідачем не спростована.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ТОВ Агрофірма Іванівка АГ відносно того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 27.03.2025 року ухвалено судом із порушенням норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим, у зв`язку із недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; та у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 27.03.2025 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ТОВ Агрофірма Іванівка АГ зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача суму заборгованості по орендній платі за договором оренди землі №60 від 19.10.2015 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0135, загальною площею 5,4560 га, яка належить позивачу на праві власності, у розмірі 19 250 грн. 33 коп., за 2022-2024 роки та розірвати укладений договір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не отримував грошового переказу від відповідача у 2022-2024 роках. За доводами апелянта, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що важливим є лише твердження позивача про неотримання ним виплат орендної плати у 2022 - 2024 роках, та доведення наявності між позивачем і відповідачем відносин з оренди земельної ділянки. Апелянт стверджує, що при цьому, судом першої інстанції не враховано та не надано оцінку доказам про невиплату орендної плати позивачу, згідно із умовами договору оренди. Позивачем в обґрунтування позовних вимог було надано суду власноручно створений розрахунок заборгованості, з урахуванням індексу інфляції, який судом першої інстанції було прийнято, як факт боргу та не враховано, що позивачем не надано жодного доказу про невиплату йому орендної плати. Враховуючи відсутність належних доказів на підтвердження вимог заявленого позову, апелянт вважає, що рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.03.2025 року є незаконним, оскільки ухвалено без додержанням норм матеріального і процесуального права, і тому дане рішення підлягає скасуванню.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України Про оренду землі).

Згідно із приписами ч.1 статті 15 Закону України Про оренду землі, істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а положення статей 24, 25 даного Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема, право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням, згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт (абзац п`ятий частини першої статті 24 Закону України Про оренду землі).

Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України Про оренду землі).

Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин.

Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України Про оренду землі, на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з пунктом д частини першої статті 141 Земельного кодексу України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою, згідно з пунктом д частини першої статті 141 Земельного кодексу України, суд має встановити такі обставини, як систематичність та несплату, зокрема, орендної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 року у справі №918/391/23, провадження №12-19гс24, звертає увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість, разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття систематичність у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №183/262/17, від 01.04.2020 року у справі №277/1186/18-ц, від 29.07.2020 року у справі №277/526/18, від 20.08.2020 року у справі №616/292/17, від 08.05.2024 року у справі №629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 року у справі №922/367/21, від 04.07.2023 року у справі №906/649/22, від 20.02.2024 року у справі №917/586/23, від 02.04.2024 року у справі №922/1165/23 та інші).

Щодо поняття несплата, вжите у пункті д частини першої статті 141 Земельного кодексу України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати.

Тож підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом д частини першої статті 141 Земельного кодексу України, є саме систематична, тобто, неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.

Обґрунтовуючи вимоги заявленого позову, ОСОБА_1 зазначав, що всупереч умовам договору оренди землі, ТОВ Агрофірма Іванівка АГ не сплатило йому орендну плату за 2022-2024 роки, у встановлені договором оренди землі строки, що вказує на порушення істотних умов договору та є підставою для дострокового розірвання договору оренди землі, а також для стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, з урахуванням індексу інфляції, розмір якої обраховано позивачем самостійно, відповідно до умов укладеного договору. Як вбачається із розрахунку позивача, орендна плата за спірним договором оренди землі за період 2022-2024 роки, з урахуванням індексу інфляції та утриманням податків та зборів, становить: у 2022 році - 5 352,42 грн., у 2023 році - 6 776,16 грн., у 2024 році - 7 121,75 грн., а всього: 19 250,33 грн. (а.с.16).

Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, у зв`язку із отриманням у власність земельної ділянки, між позивачем, як спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , та ТОВ Агрофірма Іванівка АГ, 04.12.2021 року було укладено додаткову угоду до договору оренди землі №60, укладеного 19.10.2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ Агрофірма Іванівка АГ. Вказаною додатковою угодою до договору оренди землі №60 від 19.10.2015 року були внесені відповідні зміни, зокрема, ОСОБА_1 , як орендодавець, став стороною цього договору; об`єктом оренди є земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0135, площею 5,4560 га; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі, що становить 6 648,97 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою; інші умови договору оренди землі залишаються без змін і сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

В п.4 зазначеної додаткової угоди вказано, що ця угода є невід`ємною частиною договору оренди землі №60, в п.8, п.10, п.11 якого зазначено, що договір оренди укладено на 10 років з урахуванням ротації культур; при переході права власності на землю від власника землі до іншої особи, договір оренди землі зберігає чинність; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з врахуванням коефіцієнта індексації на поточний рік; орендна плата сплачується орендарем на протязі року, але останній платіж - не пізніше 30 грудня розрахункового року; орендна плата у грошовій формі проводиться орендарем шляхом виплати готівки або перерахування грошових коштів на рахунок орендодавця.

Відповідно до пункту 32 договору оренди землі, обов`язком орендаря, серед іншого, є у відповідності із договором своєчасно сплачувати орендну плату.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 статті 76 ЦПК України).

Згідно із положеннями ч.2 статті 80 ЦПК України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19).

Виходячи із положень ч.1 статті 2 Закону України Про оренду землі, до інших законодавчих актів, які регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки, відносяться положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України, порушення зобов`язання, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є підставою для розірвання договору.

Загальною умовою виконання цивільно-правових зобов`язань, відповідно до статті 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Враховуючи те, що сплата орендної плати є обов`язком орендаря, а також враховуючи, що згідно умов оскаржуваного договору оренди, орендна плата у грошовій формі проводиться орендарем шляхом виплати готівки або перерахування грошових коштів на рахунок орендодавця, факт сплати орендної плати зазвичай доводить орендар, надаючи докази здійснення платежу (квитанції, банківські виписки) на вимогу орендодавця або, якщо виникає відповідний спір, надає їх суду. Орендодавець, зі свого боку, підтверджує або заперечує отримання коштів, але основний тягар доведення факту внесення платежу покладається на того, хто його сплачує, тобто, на орендаря.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачем у даній справі не доведено належними та достатніми, у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України, доказами проведення виплати орендної плати позивачу за хронологічний період: 2022-2024 роки, і за даних обставин, у вказаних діях відповідача вбачається систематичність порушення істотних умов договору оренди (несплата орендної плати два рази, за два роки підряд).

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про дострокове розірвання спірного договору оренди землі, припинення речового права оренди спірної земельної ділянки та стягнення на користь позивача заборгованості з орендної плати у судовому порядку, у розмірі, правильність якого стороною відповідача не спростовано. Доводи поданої апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості даного висновку суду першої інстанції. Апелянтом не надано належних та достатніх доказів на спростування тверджень позивача щодо невиплати йому відповідачем орендної плати у вказаний вище спірний хронологічний період.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.03.2025 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини, та на основі документально підтверджених з`ясованих фактичних обставин та доказів, які були досліджені судом в ході розгляду справи.

За даних обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ - підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27.03.2025 року, підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Іванівка АГ - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 22.09.2025 року.

Головуючий: Судді: