Номер провадження: 22-ц/813/4941/25
Справа № 522/2546/25-Е
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2025 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приморський відділ ДРАЦС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Берзінь С.Л., за допомогою електронної системи «Електронний суд», звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить: встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одеса, Україна. Записати батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин США. Записати матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка США. Підставою запису відомостей про батька в актовому записі про народження дитини зазначити свідоцтво про шлюб № НОМЕР_1 від 02.02.2012, відповідно до якого 11.05.1973 р. у м. Нью-Делі (Індія) гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб. Встановити факт зміни імені фізичної особи прізвище: ОСОБА_7 , власне ім`я: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Одеса, Україна, актовий запис про народження №840 від 09.06.1976 року, складений Приморським відділом ЗАГС м. Одеси, на прізвище: ОСОБА_9 , власне ім`я: ОСОБА_10 . Встановити факт того, що ОСОБА_11 та ОСОБА_1 були однією і тією ж самою особою (тотожність особи).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Приморський відділ ДРАЦС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення повернуто заявнику.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2025 року скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для повернення заяви, зважаючи на таке.

У заяві було вказано, що заявник ОСОБА_1 є іноземцем, має подвійне громадянство Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії, а також Нової Зеландії, про що свідчать його паспорти, копії яких додані до заяви.

Також зазначалося, що раніше Заявник також був громадянином Індії, про що свідчать копія анульованого паспорта та посвідчення особи індійського походження. Дійсно, згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Однак, процесуальний закон не конкретизує, що це має бути саме зареєстроване чи фактичне місце проживання та/або перебування. Звідси, те, що 06.03.2025 р. судом отримано відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відповідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 по м. Одесі та Одеський області не значиться, не мало мати своїм юридичним наслідком повернення заяви

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Одеса, про що складено актовий запис за № 840 від 09.06.1976 Приморським відділом ЗАГС м. Одеси (нині Приморський відділ ДРАЦС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса)). Отже, оскільки розглядувана заява стосується події (факту народження), яка мала місце на території України (Приморський район м. Одеси), а також ця подія має запис у державному реєстрі (Державний реєстр актів цивільного стану), то сторона Заявника вважає, що ОСОБА_1 як іноземець мав право звернутися до суду України, а саме до Приморського районного суду м. Одеси, для встановлення факту його народження за місцем актового запису і його фактичного місця проживання, які співпадають і мають місце у Приморському районі м. Одеси. Підсудність є виключною у даному випадку.

У період з грудня 1974 року по травень 1979 року Заявник разом із своїми батьками проживав у м. Одесі за адресою: АДРЕСА_1 , про що міститься підтвердження у Державному реєстрі актів цивільного стану про народження Заявника в графі про адресу батьків.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Приморський відділ ДРАЦС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Суд ставиться критично до долучених скріншотів актового запису, який отримано в позапроцесуальний спосіб без зазначення посадової особи якою отримано доступ та на підставі яких документів отримано зазначені відомості. З приводу посилання на норми щодо підсудності справ позовного провадження, суд дійшов висновку про необґрунтованість зазначено, оскільки зазначена заява подаються за місцем проживання заявника, а таких доказів суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 11.02.2025 року за допомогою електронної системи «Електронний суд», звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить: встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одеса, Україна. Записати батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин США. Записати матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка США. Підставою запису відомостей про батька в актовому записі про народження дитини зазначити свідоцтво про шлюб № DC(W)/ADM/2012/20317 від 02.02.2012, відповідно до якого 11.05.1973 року у м. Нью-Делі (Індія) гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб. Встановити факт зміни імені фізичної особи прізвище: ОСОБА_7 , власне ім`я: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Одеса, Україна, актовий запис про народження №840 від 09.06.1976 року, складений Приморським відділом ЗАГС м. Одеси, на прізвище: ОСОБА_9 , власне ім`я: ОСОБА_10 . Встановити факт того, що ОСОБА_11 та ОСОБА_1 були однією і тією ж самою особою (тотожність особи).

Представник позивача зазначив місця проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, заявником у поданій заяві поставлено питання щодо витребування у Приморського відділу ДРАЦС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) інформацію про місце проживання дитини ( ОСОБА_11 ) та її батьків, яке вказано у актовому записі за № 840 від 09.06.1976 року.

06.03.2025 року судом отримано відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, відповідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 по м. Одесі та Одеський області не значиться.

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 11.03.2025 року залишив заяву ОСОБА_1 без руху через її невідповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України і надав десятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали суду для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно було надати докази на підтвердження реєстрації місця проживання або місця перебування на території Приморського району міста Одеси.

На виконання вимог вказаної ухвали 12.03.2025 року представник заявника надав суду заяву, відповідно до якої, заявник та його батьки були зареєстровані та проживали у м. Одесі за адресою: АДРЕСА_1 , долучив скріншоти з веб-сайту Державного реєстру актів цивільного стану (https://regdracs.minjust.gov.ua/) щодо актового запису про народження заявника № 840 від 09.06.1976 року.

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 17 березня 2025 року повернув заявнику заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Приморський відділ ДРАЦС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення.

Колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції», заява № 12964/87, § 59).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України», заява № 19164/04).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначено у статті 175 ЦПК України, а положеннями статті 177 ЦПК України передбачено перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Відповідно до частин першоїтретьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (частина перша статті 316 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що заявник у цій справі ОСОБА_1 є іноземцем - має подвійне громадянство Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії, а також Нової Зеландії, про що свідчать його паспорти, копії яких додані до заяви. У поданій заяві заявник зазначив, що встановлення юридичних фактів свого народження ІНФОРМАЦІЯ_5 на території України в м. Одесі , а також зміни імені йому потрібно для отримання свідоцтв про народження та зміну імені встановленого зразка, оскільки в інший спосіб крім, як звернення до суду із заявою, встановити такий факт неможливо.

Також заявник стверджує, що актовий запис про народження ОСОБА_11 в м. Одесі ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким заявник ототожнює себе, як одну і ту саму особу, виданий Приморським відділом ЗАГС м. Одеси 09.06.1976 року.

Тобто подія народження особи, з якою ототожнює себе заявник, як одну і ту саму особу, у зв`язку з чим і просить встановити факт свого народження, відбулась на території Приморського району м. Одеси, Україна.

Заявник вказує, що його батько у період народження заявника ІНФОРМАЦІЯ_5 , був відряджений до Генерального консульства Індії в м. Одесі, як адміністративний працівник Міністерства закордонних справ Індії, з метою координації роботи з індійськими торговими суднами, які стояли в морському порту м. Одеси. Батьки заявника на той час проживали за адресою: АДРЕСА_1 (тепер Лесі Українки).

Відповідно до приписів статті 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За таких обставин питання підсудності заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, у вказаному випадку вирішується з урахуванням вимог глави 2 розділу І ЦПК України, статті 497 ЦПК України, згідно з якою підсудність цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України ;

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: якщо спір стосується дійсності записів у державному реєстрі, кадастрі України.

Згідно з п. 3 глави 1 розділу ІIІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами), державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них.

Проте, судом першої інстанції не було взято до уваги ці посилання та не здійснено витребування у Приморського відділу ДРАЦС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) інформацію про місце проживання дитини ( ОСОБА_11 ) та його батьків, яке вказано у актовому записі за № 840 від 09.06.1976 року, про що було заявлено клопотання.

Згідно статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

У заяві про встановлення факту відсутні відомості та посилання, що ОСОБА_1 постійно або тимчасово проживає на території України і має відповідну посвідку. Своє право звернення до суду із заявою про встановлення фактів, які мають юридичне значення, ОСОБА_1 реалізував через свого представника адвоката Берзінь С.Л., повноваження якого підтверджуються ордером, який доданий до матеріалів справи.

Враховуючи наведене, висновок Приморського районного суду м. Одеси про повернення заяви ОСОБА_1 про встановлення фактів, які мають юридичне значення лише через відсутність зареєстрованого місця проживання у заявника-іноземця на території Приморського району м. Одеси, і без надання відповідної оцінки нормам ст. ст. 76, 77 Закону України «Про міжнародне приватне право», є передчасним.

Таким чином, місцевий суд не врахував, що для справ окремого провадження визначені особливі правила підсудності та дійшов помилкового передчасного висновку про непідсудність справи Приморському районному суду м. Одеси, та постановив ухвалу про повернення заяви заявнику в порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 березня 2025 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий О.М.Таварткіладзе

Судді: Є.С. Сєвєрова

С.О.Погорєлова