УХВАЛА

12 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 639/3126/24

провадження № 61-10889ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 23 липня 2025 року та касаційну скаргу

НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 липня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , треті особи: Акціонерне товариство «Страхова компанія «ББС Іншуранс», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , треті особи: Акціонерне товариство «Страхова компанія «ББС Іншуранс», ОСОБА_2 , у якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 438 856,89 грн та 50 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі

388 856,89 грн.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі

30 000,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 липня 2025 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року в частині стягнення матеріальної шкоди змінено в частині сум стягнення.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі

216 252,01 грн.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року в частині стягнення витрат, пов`язаних із оплатою послуг щодо складання звіту та стягнення моральної шкоди, залишено без змін.

Здійснено перерозподіл судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 185,48 грн.

19 серпня 2025 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся

до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у цій справі, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 23 липня 2025 року і залишити в силі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року.

29 серпня 2025 року НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова

від 07 лютого 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у цій справі, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права

та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 липня 2025 року і ухвалити нове рішення про відмову

в задоволенні позову.

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційні скарги подані на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини

і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини,

яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури

у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи

те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод),

та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову,

що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності

й стабільності у цивільних правовідносинах.

Предметом позову у цій справі є відшкодування матеріальної та моральної шкоди в загальному розмірі 488 856,89 грн (438 856,89 грн + 50 000,00 грн), тому ціна позову в цій справі станом на 01 січня 2025 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 =

757 000,00 грн).

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України заявниками

у касаційних скаргах не наведено.

Таким чином, обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно

до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури

у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre

v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ

до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі.

У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб

(п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня

2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано

на судові рішенні, які не підлягають касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 та НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) подали касаційні скарги на судові рішення, що згідно з положеннями ЦПК України

не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження

у справі належить відмовити.

За наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особами, які подали касаційні скарги, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 23 липня 2025 року та касаційною скаргою НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Жовтневого районного суду

м. Харкова від 07 лютого 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_2 , треті особи: Акціонерне товариство «Страхова

компанія «ББС Іншуранс», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційних скарг матеріали направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська