ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фастівської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок, припинивши право спільної часткової власності на нього,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року позивач звернулась до суду з цим позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності на нього.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 29 квітня 2009 року на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Перепелицею Ж.П., ОСОБА_1 набула у власність 5/7 частин житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 .

20 квітня 2009 року КП КОР «Фастівське міжміське БТІ» зареєструвало у реєстрі право власності позивача на 5/7 частин цього житлового будинку.

31 липня 2009 року Виконавчий комітет Борівської селищної ради Київської області виніс рішення № 59 «Про надання дозволу на збір містобудівельних умов і обмежень на будівництво житлового будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ». На підставі рішення виконкому № 59 від 31.07.2009 та будівельного паспорту позивач ОСОБА_1 здійснила добудови та 28.05.2025 зареєструвала право власності на переобладнаний (добудований) житловий будинок у Державному реєстрі речових прав.

З технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого 09.04.2009 року КП «Фастівське БТІ», вбачається, що на час укладання договору дарування 5/7 частин житлового будинку у власність ОСОБА_1 фактично перейшов цілий житловий будинок, який складається з однієї ізольованої квартири. Інші співвласники цього об`єкта нерухомості відсутні.

Водночас, враховуючи зміст договору дарування, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказано тип власності як спільна часткова і частка позивача складає 5/7.

Враховуючи те, що будинок АДРЕСА_1 повністю перебуває у власності позивача, оскільки право власності на іншу частину припинене, у зв`язку із її знесенням у 1982 році, тому фактично у власності позивача перебуває окремий ізольований будинок, а не його частина. Проте у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно міститься інформація про спільну часткову власність, що порушує права позивача.

Оскільки інші співвласник будинку відсутні, тому неможливо укласти договір про поділ житлового будинку в натурі у нотаріуса чи поділити житловий будинок у судовому порядку, бо право власності на 2/7 частини будинку припинене більше тридцяти років тому.

Позивач зазначає, що зазначення форми власності належного їй будинку як спільна часткова створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження майном, яке фактично належить їй на праві особистої приватної власності.

Крім того, повідомляє, що вказане позбавляє її можливості отримати відшкодування за пошкодження будинку, заподіяні 06.01.2025 року внаслідок атаки російських БПЛА, оскільки згідно з Інформацією з державного реєстру прав власності на нерухоме майно будинок перебуває у спільній частковій власності.

Вказане стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 23 червня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 21.07.2025.

21.07.2025 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 03.09.2025.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 17.09.2025 року.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про відкладення розгляду справи не подала.

Представник позивача адвокат Дьячук Н.В. у судовому засіданні підтримала позов з підстав, що зазначені у ньому та надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила задовольнити позовні вимоги повністю. Пояснила суду, що позивачка набула право власності на спірний будинок на підставі договору дарування та зареєструвала своє право власності на нього. Оскільки предметом договору дарування були 5/7 частин житлового будинку, тому в реєстрі міститься інформація про наявність у позивачки права спільної часткової власності на цей об`єкт нерухомості. Пізніше позивач отримала дозвіл на будівництво та переобладнання належного їй житлового будинку та зареєструвала у встановленому законом порядку здійснені перебудови. Представник позивача звернула увагу суду на те, що наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що позивач у 2009 році фактично придбала ізольований житловий будинок. Такі відомості, зокрема підтверджуються технічним паспортом на будинок та наявною у інвентаризаційній справі, згідно з якою право власності на 2/7 цього житлового будинку припинено у 1982 році шляхом надання власнику цієї частини ОСОБА_2 дозволу на будівництво нового житлового будинку із зобов`язанням після цього знести старий. Отже, належний позивачці житловий будинок не має інших співвласників, однак у реєстрі міститься інформація про наявність у позивачки права спільної часткової власності на нього. Ця інформація не відповідає дійсності. Наявність такої інформації порушує права позивачки на вільне володіння належним їй майном. Наприклад, позивач не має можливості оформити на відшкодування шкоди, завданої її помешканню збройним обстрілом, також обмежена у можливості здійснення реєстрації місця проживання у цьому будинку. Крім цього, представник позивача пояснила, що вона ознайомилась з матеріалами інвентаризаційної справи на належний позивачці будинок, копію якої подала до матеріалів справи. З відомостей означеної справи вона з`ясувала, що належний позивачці будинок є ізольованим, розташований на земельній ділянці, яка перебуває у власності позивачки. Також вона з`ясувала, що колишня власниця знесених у 1982 році 2/7 цього будинку побудувала інший окремий будинок, на який заведена інша інвентаризаційна справа та якому присвоєний номер 1-А.

Представник Фастівської міської ради Київської області у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не подав. Подав до суду клопотання, у якому зазначив про те, що не заперечує проти вимог позову та просить розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке.

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 29 квітня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Перепилицею Ж.П. та зареєстрованого у реєстрі за № 1274, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 5/7 частин житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого 09.04.2009 року КП «Фастівське БТІ», на час укладання договору дарування 5/7 частин житлового будинку у власність ОСОБА_1 фактично перейшов цілий житловий будинок А житловою площею 27,5, загальною площею 32,6 кв.м, який складається із однієї ізольованої квартири, інші співвласники відсутні (а.с.30).

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Борівської селищної ради Фастівського району Київської області про надання дозволу на збір містобудівельних умов і обмежень на будівництво житлового будинку (переобладнання, будівництво гаража, будівництво сараю, прибудови до житлового будинку) ОСОБА_1 №59 від 31 липня 2009 року, ОСОБА_1 надано дозвіл на збір містобудівельних умов і обмежень на будівництво добудови до будинку розміром 4,0х6,55м та гаража розміром 6,0х5,5м на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить їй на основі договору купівлі-продажу (а.с.28).

Рішенням Фастівської міської ради Київської міської ради №323-LXX-VIII від 10.04.2025, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0959 га (кадастровий номер :01:002:1022) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка за адресою): АДРЕСА_1 із земель комунальної власності Фастівської міської територіальної громади (а.с.29).

Згідно з витягом із Державного реєстру речових прав індексний номер 424444052 від 28.04.2025, ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0959 га з кадастровим номером :01:002:1022 (а.с.17).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 429314031 від 30.05.2025 року, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок А загальною площею 155,5 кв.м, житловою площею 83,5 кв.м, балкон, ганок, гараж Г, огорожа № 1, огорожа № 2, ворота № 3, хвіртка № 4, яма вигрібна № 5, колодязь питний № 6, трубопровід № 7. Підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 79193764 від 30.05.2025. Вид власності спільна часткова, розмір частки 5/7 частин (а.с.18).

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 30 квітня 2025 року ФОП ОСОБА_4 у власності позивача перебуває окремий ізольований житловий будинок загальною площею 155,5 кв.м, житловою площею 83,5 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:5082-9245-1414-9591 (а.с.41).

Згідно з рішенням виконкому Борівської селищної ради народних депутатів від 11 серпня 1982 року, ОСОБА_2 дозволено побудувати новий жилий будинок розміром 7,20х8,0м. Зобов`язано ОСОБА_2 оформити технічну документацію на будівництво в районному відділі архітектури. Зобов`язано ОСОБА_2 після закінчення будівництва нового жилого будинку знести частину старого будинку та сарай (а.с.27).

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 26.08.2025, земельна ділянка площею 0,0596 га з кадастровим номером :01:002:0878 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 26.08.2025, земельна ділянка площею 0,959 га з кадастровим номером :01:002:1022 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 .

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша, друга статті 319 ЦК України).

Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно зі ст. 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ в натурі частки із майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а також на поділ спільного майна, за умови, що запропонований варіант поділу є припустимим і технічно можливим без заподіяння шкоди господарському призначенню майна та інтересам інших співвласників.

Висновки суду.

Заслухавши учасників справи, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Зі змісту поданого до суду позову суд встановив, що підставою для звернення позивачки до суду слугувала та обставина, що їй на праві власності фактично належить цілий житловий будинок із господарськими спорудами, водночас у Державному реєстрі речових прав міститься інформація про те, що вона є власником 5/7 частин цього житлового будинку, вид власності спільна часткова.

На явні у матеріалах справи належні та достатні докази свідчать, що позивач у 2009 році на підставі договору дарування набула у власність 5/7 частин житлового будинку з прилеглими господарськими будівлями і спорудами за АДРЕСА_1 .

У цьому ж році позивач на підставі рішення виконкому здійснила добудови та 28.05.2025 зареєструвала право власності на переобладнаний (добудований) житловий будинок у Державному реєстрі речових прав.

З технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого 09.04.2009 року КП «Фастівське БТІ», вбачається, що на час укладання договору дарування 5/7 частин житлового будинку у власність ОСОБА_1 фактично перейшов цілий житловий будинок, який складається з однієї ізольованої квартири. Інші співвласники цього об`єкта нерухомості відсутні.

Відповідно до змісту договору дарування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказано тип власності як спільна часткова і частка позивача складає 5/7.

Водночас суд встановив, що згідно з рішенням виконкому Борівської селищної ради народних депутатів від 11 серпня 1982 року, ОСОБА_2 (колишній власниці 2/7 частин належного позивачці житлового будинку) дозволено побудувати новий жилий будинок та зобов`язано ОСОБА_2 оформити технічну документацію на будівництво в районному відділі архітектури. Зобов`язано ОСОБА_2 після закінчення будівництва нового жилого будинку знести частину старого будинку та сарай.

Отже, з 1982 року 2/7 частини спірного домоволодіння знесено. Його власниця збудувала новий об`єкт нерухомості та оформила право власності на нього у встановленому законом порядку, а також знесла 2/7 частини старого будинку.

З огляду на це суд дійшов висновку про те, що на момент набуття позивачкою у власність 5/7 частин спірного будинку з господарськими будівлями і спорудами у 2009 році, фізично не існувало у натурі його 2/7 частин з причини їх знесення ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому 1982 року.

Крім цього, суд встановив, що наявна інформація з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку свідчить про те, що земельна ділянка, на якій був розміщений належний позивачці житловий будинок поділена між двома співвласниками, а саме: земельна ділянка площею 0,0596 га з кадастровим номером :01:002:0878 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 ; земельна ділянка площею 0,959 га з кадастровим номером :01:002:1022 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 .

За таких обставин, оскільки інші співвласник будинку відсутні, питання, яке вирішується судом у межах розгляду цієї справи не зачіпає чиїх-небуть майнових прав та інтересів.

Водночас такий правовий стан належного позивачці нерухомого майна позбавляє її можливості вільно володіти та розпоряджатись ним, а тому порушує її законні права та інтереси.

Отже, ці права позивачки підлягають захисту судом.

З огляду на встановлені обставини цієї справи та їх підтвердження належними та достатніми доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість цього позову та наявність правових підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Фастівської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок, припинивши право спільної часткової власності на нього.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_2 загальною площею 155,5 кв.м., житловою площею 83,5 кв.м.

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене 17.09.2025.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Фастівська міська рада, ЄДРПОУ- 34446857, місце знаходження: Київська область, м. Фастів, площа Соборна, 1.