ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/8994/24

провадження № 22-ц/4809/1248/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 12 травня 2025 року у складі головуючого судді Іванової Н. Ю.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов, відовіді на відзив, заперечень на позов і рішення суду першої інстанції.

У жовтні 2024 року Акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на користь банку кредитну заборгованість померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у сумі 64 972,77 грн, у межах вартості одержаного у спадщину майна та розмірі, який відповідає її частці у спадщині, а також стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 3028 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 20 жовтня 2021 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит № 35_047, відповідно до умов якого, банк, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, надав позичальнику кредит у розмірі 60 000 грн на споживчі цілі, строком на 60 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 19 жовтня 2026 року, зі сплатою процентів у розмірі 46% річних.

Крім того, 06 січня 2022 року позичальником була підписана заява про приєднання (встановлення відновлювальної кредитної лінії) до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).

Відповідно до заяви про приєднання (встановлення відновлювальної кредитної лінії) банком було надано позичальнику кредит у розмірі 10 000 грн, зі сплатою 38,0% річних, строком, відповідним строку дії платіжної картки.

Таким чином, банком на картковий рахунок ОСОБА_2 було встановлено кредитну лінію (надано кредит) у розмірі 10 000 грн на споживчі цілі, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 06 грудня 2026 року, зі сплатою процентів у розмірі 38% річних.

Позивач вказує, що ОСОБА_3 розпочав користуватися кредитними коштами, використовував їх на власні потреби.

19 липня 2022 року банку стало відомо про смерть ОСОБА_2 .

Станом на день смерті, заборгованість боржника перед банком склала 64 972,77 грн з яких: 54 371,42 грн заборгованість за договором про споживчий кредит № 35_047 від 20 жовтня 2021 року, в тому числі заборгованість за основним боргом 51 889,69 грн та процентів за користування кредитом 2 481,73 грн; 10 601,35 грн заборгованість за кредитом, встановленому по рахунку на підставі заяви про приєднання (встановлення відновлювальної кредитної лінії) до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу від 06 січня 2022 року, в тому числі з заборгованості за основним боргом 9 579,79 грн та процентів за користування кредитом 1 021,56 грн.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 цієї статті.

23 травня 2023 року банком на адресу Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 було направлено заяву № 55/5.5-02/19916/2023 щодо повідомлення про спадкоємців боржника ОСОБА_2

24 травня 2023 року за № 1083/02-14 нотаріальною конторою було повідомлено про те, що спадкоємці ОСОБА_2 до нотаріальної контори не звертались.

20 серпня 2024 року банком на адресу нотаріальної контори було направлено заяву щодо повідомлення про спадкоємців боржника.

У відповідь, нотаріальною конторою було повідомлено про те, що у випадку оформлення спадщини, вимоги АТ «Ощадбанк» щодо повідомлення спадкоємців ОСОБА_2 про наявність вимог кредитора будуть доведені до відома спадкоємців, які прийняли спадщину.

ОСОБА_2 на момент смерті був одружений з відповідачкою ОСОБА_1 , яка була зареєстрована та проживала з померлим за однією адресою: АДРЕСА_1 .

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 вересня 2024 року установлено, що за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , земельна ділянка кадастровий номер :13:083:0028, площа 0,065 га, за тією ж адресою. Зазначене майно набуто відповідачем 03 серпня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу № 746 від 03 серпня 2017 року, тобто у шлюбі з померлим позичальником.

Позивач вважає, що померлому належить 1/2 частка вищевказаного будинку та земельної ділянки, а відтак ОСОБА_1 , яка на момент смерті ОСОБА_2 проживала разом з ним та не подала заяву про відмову від спадщини, успадкувала майно, яке належало померлому ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи викладене, АТ «Ощадбанк» вправі вимагати стягнення з відповідачки суми заборгованості за кредитом, оскільки обов`язок спадкоємців боржника перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця полягає у поверненні сум за кредитом та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часток кожного з них.

Відповідачка подала до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечила щодо позовних вимог. Вказала, що всупереч пп.2 п.5.3.13 договору про споживчий кредит № 35_047 від 20 жовтня 2021 року, договір не був укладений в інтересах сім`ї і одержані ОСОБА_2 кошти не були використані на потреби сім`ї та всупереч пп.3 п.5.3.13 вона не була згодна з укладенням цього договору, не надала жодних письмових підтверджень, що ознайомлена з умовами договору і ніяких заперечень щодо його положень та укладення не мала. Зазначила, що договори були укладені потай, а про існування кредитних зобов`язань її померлого чоловіка їй стало відомо зі змісту позовної заяви. Жодних документів, виданих на ім`я відповідачки та згода на обробку даних відповідачки банку під час оформлення кредиту ОСОБА_2 не надавалось. У строк, визначений п. 3.9.3.2 договору жодних вимог дружині позичальника від банку не надходило, що підтверджує те, що вона не знала та не могла знати про існування зобов`язань ОСОБА_2 перед банком.

Крім того, вказала, що квартальна та сусіди можуть підтвердити той факт, що ОСОБА_2 зловживав алкоголем і всі кошти витрачав виключно на свої власні потреби. Дружина утримувала себе, господарство, будинок та купувала все в будинок виключно за кошти, отримані в якості заробітної плати, а також кошти отримані від колишнього зятя, який їх пересилав з Польщі, а відтак будь-яке майно у ОСОБА_2 відсутнє і ним з моменту купівлі будинку нічого в дім не купувалося.

Вказала, що крім того, від першого шлюбу ОСОБА_2 мав доньку ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 , тому вважала, що маючи власне майно, справедливо було, щоб увесь спадок ОСОБА_2 отримали його діти та не претендувала на спадщину. Коло спадкоємців, тобто належних відповідачів, не встановлено.

На думку відповідачки позивачем не доведено обов`язкових обставин, які дають правові передумови для покладення на спадкоємця померлого обов`язку повернути борг кредитору спадкодавця, а саме факту наявності, об`єму, вартості спадкового майна прийнятого у спадщину після смерті ОСОБА_2 , тому вважає заявлені вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Додатково зазначала, що позивач вказує про те, що дізнався про смерть ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, 16 січня 2023 року сплив шестимісячний термін. 09 серпня 2022 року на підставі претензії позивача було заведено спадкову справу. У період з 19 липня 2022 року по 19 липня 2023 року вимоги від позивача до відповідача не надходили. Вважає, що позивачем не було дотримано строків визначених у ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України, будинок та земельна ділянка не переходила у спадок відповідачці, жодного майна від померлого не успадкувала, окрім дружини у померлого були діти, відтак відсутні підстави для задоволення позову (а.с.109-112).

У відповіді на відзив позивач заперечував щодо доводів відповідачки. Зазначив, що для укладення договору позики (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя, а той з подружжя, хто позичає кошти, не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Вважає, що банком не пропущено 6-місячний термін, протягом якого кредитор може звернутися із вимогою до спадкоємця. Так, ОСОБА_2 на момент смерті був одружений з ОСОБА_1 , яка була зареєстрована та проживала з померлим за однією адресою. В силу ст. 1268 ЦК вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не заявила про відмову від прийняття спадщини.

Звертає увагу, що не доведений факт придбання будинку та земельної ділянки за особисті кошти відповідачки, остання не надала доказів походження коштів та спрямування грошових коштів саме для придбання нового нерухомого майна (а.с.170-173).

Відповідачка подала до суду надійшли письмові заперечення щодо відповіді на відзив. Вказала, що у п. 22 та 23 договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №746 від 03 серпня 2017 року, чітко зазначено, що гроші, які сплачені за нерухомість, не є їх з чоловіком спільною сумісною власністю, а перебувають у її особистій приватній власності.

Зазначила, що раніше їй належала квартира АДРЕСА_2 . Вказану квартиру вона отримала у спадок від матері. Саме від продажу вказаної квартири 03 серпня 2017 року відповідачка отримала кошти, за які і була придбана нерухомість за адресою АДРЕСА_1 .

Звернула увагу, що позивачем не спростовано факт обізнаності відповідача про існування боргу, не встановлено належним чином коло спадкоємців, не дотримано строків, передбачених ст. 1281 та ст. 1282 ЦК України (а.с.186-192).

Рішенням Фортечного районного суду міста Кропивницького від 12 травня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що на час відкриття спадщини та на день розгляду справи в суді, будинок в якому зареєстрований спадкодавець, належить відповідачці ОСОБА_1 та є її особистою приватною власністю і відповідно не входить до спадкової маси.

Судом встановлено, що у договорі купівлі-продажу, зареєстрованому в реєстрі за № 746 від 03 серпня 2017 року зазначено, що гроші, які сплачені за нерухомість не є їх з чоловіком спільною сумісною власністю, а перебувають у її особистій приватній власності. Заявою ОСОБА_2 підтвердив, що нерухомість , яка є предметом договору купівлі-продажу, придбавається у власність дружини (купується) за її особисті кошти.

Місцевий суд вказав, що відомостей про наявність іншого спадкового майна не встановлено. З урахуванням наведеного, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. В той же час, позивачем не доведено обставин, на які посилається в обґрунтування своїх вимог, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» подало до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 12 травня 2025 року та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування своїх вимог зазначило, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки суду про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину, суперечать вимогам процесуального закону.

Позивач вказав, що відповідачкою не було доведено належними та допустимими доказами, що купівля спірного нерухомого майна була вчинена нею саме за особисті кошти, тобто кошти, отримані нею у встановленому законодавством порядку від продажу іншої, належної їй квартири.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка заперечила щодо доводів та вимог апеляційної скарги і просила відмовити у її задоволенні. Вказала, що померлий ОСОБА_2 у нотаріально посвідченому договорі зазначив, що кошти, за які купується будинок є особистими коштами ОСОБА_1 , тому вважає, що відсутні підстави вважати належний їй будинок та земельну ділянку спільною власністю подружжя.

Відповідачка вказала, що позивач не надав до суду доказів наявності у померлого спадкового майна та його вартості, за рахунок якого можливе задоволення вимог кредитора.

Звернула увагу суду, що у померлого ОСОБА_3 не було жодного майна, відтак, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (а.с.2-9 том 2).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачкою заявлено клопотання про продовження строку для подачі відзиву, однак апеляційний суд зауважує, що встановлений судом строк не пропущено, оскільки подано відзив протягом 10 днів із дня отримання нею ухвали про відкриття провадження.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 12 травня 2025 року підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

20 жовтня 2021 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит № 35_047.

Пунктом 2.1. договору визначено, що банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що кредит надається в загальному розмірі 60 000 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 19 жовтня 2026 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору

За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 40 процентів річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою (п.2.4.1. договору) (а.с.36-42 том 1).

06 січня 2022 року позичальником ОСОБА_2 була підписана заява на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту). Відповідно до заяви про приєднання (встановлення відновлювальної кредитної лінії) банком позичальнику було надано кредит у розмірі 10 000 грн зі сплатою 38,0% річних, строком, відповідним строку дії платіжної картки (а.с.43-48 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15 липня 2022 року відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.147 том 1).

Згідно розрахунків заборгованості, станом на день смерті ОСОБА_2 його заборгованість перед банком складала 64 972,77 грн, з яких: 54 371,42 грн заборгованість за договором про споживчий кредит № 35_047 від 20 жовтня 2021 року, в тому числі заборгованість за основним боргом 51 889,69 грн та процентів за користування кредитом 2 481,73 грн; 10 601,35 грн заборгованість за кредитом, встановленим по рахунку на підставі заяви про приєднання (встановлення відновлювальної кредитної лінії) до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу від 06 січня 2022 року, в тому числі з заборгованості за основним боргом 9 579,79 грн та процентів за користування кредитом 1 021,56 грн (а.с.11,31 том 1).

09 серпня 2022 року банком на адресу Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 було направлено лист-вимогу. У вказаному листі позивач просив прийняти до відома письмову вимогу філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», як кредитора про повідомлення спадкоємців померлого ОСОБА_2 про наявність боргу та після видачі свідоцтва про право на спадщину, повідомити філію Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» про спадкоємців ОСОБА_2 (а.с.52).

20 січня 2023 року банком направлено до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 заяву вимогу кредитора спадкодавця. У вказаній заяві банк просив повідомити чи звертались спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявою про прийняття/відмовою від прийняття спадщини в порядку ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України, якщо звертались із заявою про прийняття спадщини, то хто саме. Також просив повідомити чи видавалось свідоцтво про право на спадщину, якщо видавалось, то просив вказати дані спадкоємців ОСОБА_2 , обсяг і характеристику спадкового майна прийнятого у спадщину (а.с.53).

23 травня 2023 року банком надіслано на адресу Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 заяву з проханням повідомити чи звертались спадкоємці для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с.54 том 1)

Листом від 24 травня 2023 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 було повідомлено банк про те, що спадкоємці ОСОБА_2 до нотаріальної контори не звертались, та відповідно не отримували свідоцтва про право на спадщину, тому і склад спадкового майна невідомий (а.с.55 том 1).

20 серпня 2024 року банком направлено на адресу Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 лист із копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , крім того, банк просив повідомити чи звертались спадкоємці ОСОБА_2 до нотаріальної контори для оформлення спадщини чи відмови від спадщини (а.с.56 том 1).

27 серпня 2024 року Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1 повідомила позивача, що претензія кредитора отримана, зареєстрована та долучена до спадкової справи №462/2022. Зазначено, що у випадку оформлення спадщини, вимоги АТ «Ощадбанк» щодо повідомлення спадкоємців ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , про наявність вимог кредитора, будуть доведені до відома спадкоємців, які прийняли спадщину (а.с.57 том 1).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру,№ 79184959 від 18 листопада 2024 року, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 462/2022. Зазначена спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора АТ «Ощадбанк». Відомості про спадкоємців померлого ОСОБА_2 відсутні, коло спадкоємців не відоме (а.с.127-168 том 1).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу посвідченого 03 серпня 2017 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Стоєвою Г. Ф., зареєстрованого в реєстрі за №746, ОСОБА_1 є власницею житлового будинку (з господарсько-побутовими надвірними будівлями та спорудами), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташований вищезазначений житловий будинок з господарсько-побутовими надвірними будівлями та спорудами, кадастровий номер :13:083:0028.

Пунктом 22 вказаного договору визначено, що покупець ОСОБА_1 повідомила, що з 20 січня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , але гроші, які сплачені за нерухомість, яка є предметом цього договору купівлі-продажу, не є їх з чоловіком або іншою особою спільною сумісною власністю, а перебувають у її особистій приватній власності. Про вищезазначене також викладено у заяві покупця, яка подана нотаріусові при укладанні цього договору.

Крім того, згідно пункту 23 договору зазначено, що цей договір укладається за згодою чоловіка покупця ОСОБА_2 , оформленою заявою, підпис на якій засвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Стоєвою Г. Ф. 03 серпня 2017 року за реєстровим №745, який у цій заяві підтвердив, що нерухомість, яка є предметом цього договору купівлі-продажу, придбавається у власність дружини (купується) за її особисті грошові кошти (а.с.113-116, 119-125 том 1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення позики входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення позики чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину;- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду № 615/473/20 від 24 листопада 2021 року.

Відповідно до частин 2, 3 статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

20 жовтня 2021 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит № 35_047.

Пунктом 2.1. договору визначено, що банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що кредит надається в загальному розмірі 60 000 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 19 жовтня 2026 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору

За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 40 процентів річних. Зазначена в цьому пунткті договору процентна ставка є фіксованою (п.2.4.1. договору) (а.с.36-42 том 1).

06 січня 2022 року позичальником ОСОБА_2 була підписана заява на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту). Відповідно до заяви про приєднання (встановлення відновлювальної кредитної лінії) банком позичальнику було надано кредит у розмірі 10 000 грн зі сплатою 38,0% річних, строком, відповідним строку дії платіжної картки (а.с.43-48 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15 липня 2022 року відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.147 том 1).

Згідно розрахунків заборгованості, станом на день смерті ОСОБА_2 його заборгованість перед банком складала 64 972,77 грн, з яких: 54 371,42 грн заборгованість за договором про споживчий кредит № 35_047 від 20 жовтня 2021 року, в тому числі заборгованість за основним боргом 51 889,69 грн та процентів за користування кредитом 2 481,73 грн; 10 601,35 грн заборгованість за кредитом, встановленим по рахунку на підставі заяви про приєднання (встановлення відновлювальної кредитної лінії) до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу від 06 січня 2022 року, в тому числі з заборгованості за основним боргом 9 579,79 грн та процентів за користування кредитом 1 021,56 грн (а.с.11,31 том 1).

09 серпня 2022 року Банком на адресу Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 було направлено лист-вимогу. У вказаному листі позивач просив прийняти до відома письмову вимогу філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», як кредитора про повідомлення спадкоємців померлого ОСОБА_2 про наявність боргу та після видачі свідоцтва про право на спадщину, повідомити філію Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» про спадкоємців ОСОБА_2 (а.с.52).

20 січня 2023 року банком направлено до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 заяву вимогу кредитора спадкодавця. У вказаній заяві банк просив повідомити чи звертались спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявою про прийняття/ відмовою від прийняття спадщини в порядку ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України, якщо звертались із заявою про прийняття спадщини, то хто саме. Також просив повідомити чи видавалось свідоцтво про право на спадщину, якщо видавалось, то просив вказати дані спадкоємців ОСОБА_2 , обсяг і характеристику спадкового майна прийнятого у спадщину (а.с.53).

23 травня 2023 року банком надіслано на адресу Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 заяву з проханням повідомити чи звертались спадкоємці для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с.54 том 1)

Листом від 24 травня 2023 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 було повідомлено банк про те, що спадкоємці ОСОБА_2 до нотаріальної контори не звертались, та відповідно не отримували свідоцтва про право на спадщину, тому і склад спадкового майна невідомий (а.с.55 том 1).

20 серпня 2024 року банком направлено на адресу Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 лист із копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , крім того, банк просив повідомити чи звертались спадкоємці ОСОБА_2 до нотаріальної контори для оформлення спадщини чи відмови від спадщини (а.с.56 том 1).

27 серпня 2024 року Кропивницька міська державна нотаріальна контора №1 повідомила позивача, що претензія кредитора отримана, зареєстрована та долучена до спадкової справи №462/2022. Зазначено, що у випадку оформлення спадщини, вимоги АТ «Ощадбанк» щодо повідомлення спадкоємців ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , про наявність вимог кредитора, будуть доведені до відома спадкоємців, які прийняли спадщину (а.с.57 том 1).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 79184959 від 18 листопада 2024 року, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 462/2022. Зазначена спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора АТ «Ощадбанк». Відомості про спадкоємців померлого ОСОБА_2 відсутні, коло спадкоємців не відоме (а.с.127-168 том 1).

Звертаючись до суду із цим позовом до відповідачки, позивач зазначав про те, що на момент смерті ОСОБА_2 був одружений із ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними відмітками у паспорті померлого. А відповідачка на момент смерті позичальника була зареєстрована та проживала з померлим за однією адресою: АДРЕСА_1 . З урахуванням зазначеного, з посиланням на ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач вважає, що ОСОБА_1 , яка проживала постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, вона не заявила про відмову від неї.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або заявила вимоги про відмову від прийняття спадщини.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що позичальник ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його дружина ОСОБА_1 були зареєстровані на день смерті спадкодавця за однією адресою - АДРЕСА_1 . Ця ж сама адреса зазначена і у договорі про споживчий кредит № 35_047, і у заяві про приєднання (встановлення відновлювальної кредитної лінії) до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу.

До обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин саме щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення саме розміру та вартості успадкованого ним майна.

Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити саме спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки: 396458891, від 25 вересня 2024 року, установлено, що ОСОБА_1 належить житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок та земельну ділянку ОСОБА_1 набула на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 746, від 03 серпня 2017 року (а.с.34-35 том 1).

Позивач зазначав, що вказаний будинок та земельна ділянка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, як майно набуте за час шлюбу. А тому вважав, що померлому належить 1/2 частка вказаного будинку та земельної ділянки відповідачки, яка на момент смерті ОСОБА_2 проживала разом з ним та не подала заяву про відмову від спадщини і успадкувала майно, яке належало померлому на праві спільної сумісної власності.

Колегія суддів не погоджується із такими твердженнями з огляду на таке.

Так, відповідно до копії договору купівлі-продажу посвідченого 03 серпня 2017 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Стоєвою Г. Ф., зареєстрованого в реєстрі за №746, ОСОБА_1 є власницею житлового будинку (з господарсько-побутовими надвірними будівлями та спорудами), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташований вищезазначений житловий будинок з господарсько-побутовими надвірними будівлями та спорудами, кадастровий номер :13:083:0028.

Пунктом 22 вказаного договору визначено, що покупець ОСОБА_1 повідомила, що з 20 січня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , але гроші, які сплачені за нерухомість, яка є предметом цього договору купівлі-продажу, не є їх з чоловіком або іншою особою спільною сумісною власністю, а перебувають у її особистій приватній власності. Про вищезазначене також викладено у заяві покупця, яка подана нотаріусові при укладанні цього договору.

Крім того, згідно пункту 23 договору зазначено, що цей договір укладається за згодою чоловіка покупця ОСОБА_2 , оформленою заявою, підпис на якій засвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Стоєвою Г. Ф. 03 серпня 2017 року за реєстровим №745, який у цій заяві підтвердив, що нерухомість, яка є предметом цього договору купівлі-продажу, придбавається у власність дружини (купується) за її особисті грошові кошти (а.с.113-116, 119-125 том 1).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Доказів, що померлий ОСОБА_2 був співвласником зазначеного будинку, матеріали справи не містять. Суд не може на припущеннях зробити висновок, що зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя і входить до спадкової маси померлого ОСОБА_2 .

З урахуванням зазначеного, на підставі пункту 23 договору купівлі продажу від 03 серпня 2017 року, в якому зазначено, що цей договір укладається за згодою чоловіка покупця ОСОБА_2 , оформленою заявою, підпис на якій засвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Стоєвою Г. Ф. 03 серпня 2017 року за реєстровим №745, який у цій заяві підтвердив, що нерухомість, яка є предметом цього договору купівлі-продажу, придбавається у власність дружини (купується) за її особисті грошові кошти, відсутні підстави вважати, що зазначений будинок входить до спадкової маси, оскільки є особистою приватною власністю відповідачки.

Позивач не надав відомостей про наявність у померлого ОСОБА_2 іншого спадкового майна і такого в ході розгляду справи не встановлено.

З урахуванням наведеного, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені судом обставини справи, не вказують на неправильне застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, і не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення, підстави для розподілу судових витрат, передбачені ст. 141 ЦПК відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.

Рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 12 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повна постанова складена 24.09.2025.

Судді

С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко