УХВАЛА

15 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 761/40649/20

провадження № 61-11034ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Кручанюк Наталія Леонідівна, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Хоменко Вадим Валерійович, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хоменка В. В. та просив: визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хоменка В. В. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 31 липня 2024 року № НОМЕР_2.

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хоменка В. В. про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчого провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання, а саме: ОСОБА_2 та зобов`язано останнього надати оцінку земельної ділянка кадастровий номер :90:282:0777, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хоменка В. В. щодо визначення вартості майна на підставі звіту про оцінку майна, виконаного СОД ФОП ОСОБА_2 від 12 вересня 2024 року.

В обґрунтування скарги посилалася на те, що 20 січня 2025 року в мережі Інтернет в пошуковій системі Google за контекстним пошуком кадастрового номеру земельної ділянки :90:282:0777, ОСОБА_1 було отримано інформацію, що об`єкт нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, земельна ділянка, кадастровий номер :90:282:0777, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , земельна ділянка 12-с Площа (га): 0.0407 цільове призначення - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), який належить заявнику реалізовано, номер лота: НОМЕР_2/3, ціна лота: 700 003,00 грн без ПДВ.

Звернувшись до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хоменка В. В. 22 січня 2025 року представнику скаржника останнім надано для ознайомлення зведене виконавче провадження № НОМЕР_1, постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене винесена 04 серпня 2023 року, до складу якого входить:

ВП № НОМЕР_2 (ідентифікатор доступу 41Г470ДВ6АБ5), з примусового виконання виконавчого листа № 761/40649/20 від 13 липня 2023 року, виданий Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 384 628,45 грн, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 04 серпня 2023 року;

ВП № НОМЕР_3 (ідентифікатор доступу В629Д99АБ182), з примусового виконання виконавчого листа № 761/40649/20 від 13 липня 2023 року, виданий Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 5 769,43 грн, постанова про відкриття виконавчого провадження 04 серпня 2023 року.

Вказував, що з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 26 червня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме: нерухоме майно реєстраційний номер 000, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку кадастровий номер :72:265:0109, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; кадастровий номер :05:008:0066, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с/р Гнідинська; кадастровий номер :90:282:0777, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; кадастровий номер :72:265:0144, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

31 липня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої приватним виконавцем здійснено опис майна боржника, а саме: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00, земельна ділянка кадастровий номер :90:282:0777, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,0407 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Поряд з цим, в зазначеній постанові приватним виконавцем вказано, що на земельній ділянці знаходиться недобудова з червоної цегли, наявність підведених комунікацій встановити не вдалося, ділянка не огорожена.

12 вересня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання, а саме: ОСОБА_2 та зобов`язано останнього надати оцінку земельної ділянки кадастровий номер :90:282:0777, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

25 вересня 2024 року до приватного виконавця надійшов звіт про експертну грошову оцінку вказаної земельної ділянка.

Об`єктом оцінки зазначено: земельна ділянка площею 0,0407 га кадастровий номер :90:282:0777, цільове використання «02.01 Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд присадибна ділянка». Відповідно до вказаного звіту для визначення вартості майна (земельної ділянки) оцінщиком використовувався порівняльний метод.

Поряд з цим у звіті зазначено, що вся інформація технічного, економічного, юридичного характеру, що надана оцінювачу в усній чи письмовій формі та підтверджена або не підтверджена документально, приймалась як достовірна.

12 вересня 2024 року СОД ФОП ОСОБА_2 складено звіт № 8 про експерту грошову оцінку земельної ділянки відповідно до якого на підставі дослідження ринку нерухомості та проведених розрахунків, оцінювач зробив висновок, що вартість об`єкту оцінки, станом на 12 вересня 2024 року, без ПДВ, визначена в розмірі 668 426,44 грн.

За ринкову вартість належної ОСОБА_1 на праві приватної власності земельної ділянки площею 0,0407 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яку реалізовано в процедурі виконавчого провадження, було оцінено на рівні 668 426,44 грн, тобто за явно заниженою ціною, оскільки згідно оцінки СОД ТОВ «Оцінка і консультація» від 27 січня 2025 року, проведеної на замовлення скаржника, вартість земельної ділянки становить 2 223 500,00 грн. Крім того, у звіті про оцінку експертом зазначено, що земельна ділянка умовно вільна від забудови, в той час, коли на ній розміщено об`єкт незавершеного будівництва: двохповерхова будівля.

Зазначає, що приватним виконавцем, допущено ряд порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема не здійснено заходів щодо встановлення статусу виявленого майна боржника, а саме: збудованого двоповерхового будинку, що в результаті призвело до винесення 12 вересня 2024 року постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчого провадженні, в межах якої експерту поставлені питання, виключно щодо надання оцінки земельної ділянки кадастровий номер :90:282:0777, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а не земельної ділянки та вказаного об`єкта незавершеного будівництва вцілому.

Як наслідок таких порушень в діях як приватного виконавця так і суб`єкта оціночної діяльності, вказаний звіт не може використовуватись приватним виконавцем в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2.

У свою чергу, 27 січня 2025 року СОД ТОВ «Оцінка і консультації» на замовлення скаржника проведено оцінку земельної ділянки площею 0,0407 га, кадастровий номер: :90:282:0777 та незавершеного будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,0407 га, кадастровий номер: :90:282:0777, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка 12-с, за результатами якої встановлено, що вартість саме земельної ділянки з розташованим на ній об`єктом незавершеного будівництва становить 2 223 500,00 грн, що значно перевищує вартість, умовно вільної від забудови земельної ділянки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 затверджено перелік об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Так, пунктом першим вказаного переліку визначено, що будівництво Індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) площею до 300 кв. м здійснюється на підставі будівельного паспорта.

На виконання вказаних приписів, 11 січня 2017 року на замовлення скаржника Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради «Київської міської державної адміністрації» останньому видано Будівельний паспорт на будівництво індивідуального (садибного) житлового будинку на АДРЕСА_4 . При цьому будівельний паспорт складено у двох примірниках. Перший з яких надано забудовнику (позивачу), другий примірник постійно зберігається в архіві уповноваженого органу містобудування та архітектури, який видав будівельний паспорт.

18 вересня 2017 року до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) замовником направлено повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здіснюється на підставі будівельного паспорту, що зареєстрований у вказаному Департаменті того ж дня за вх. КВ 09, розроблено проектну документацію на садовий будинок.

З огляду на викладене, двоповерховий об`єкт, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :90:282:0777 є об`єктом незавершеного будівництва.

Про те, що об`єкт розташований на земельній ділянці є об`єктом незавершеного будівництва зазначено і в звіті від 12 вересня 2024 року, оскільки оцінювачем вказано, що «На даний час на ділянці знаходиться незавершена будівництвом одно- та двоповерхові будівлі, на які відсутні будь-які правовстановлюючі документи. Ділянка огороджена частково.» і в постанові приватного виконавця про опис та арешт: «на земельній ділянці знаходиться недобудова....». Однак, розуміючи, що на земельній ділянці дійсно знаходиться недобудований об`єкт приватним виконавцем не вжито заходів щодо встановлення статусу такого об`єкта, що призвело до порушення принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній споруди, не звернуто стягнення на об`єкт незавершеного будівництва разом з прилеглою земельною ділянкою, що належить боржнику.

З огляду на те, що в порушення норм чинного законодавства приватним виконавцем в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження не встановлено статус об`єкта, що знаходиться на земельній ділянці :90:282:0777, не перевірено наявність технічної документації на об`єкт незавершеного будівництва (у разі відсутності не замовлено виготовлення), не здійснено заходи щодо звернення до суду з відповідною заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно, не проведено оцінку зазначеного майна, не проведено опис об`єкта незавершеного будівництва одночасно з земельною ділянкою, на якій він розташований, вважає, що постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хоменка В. В. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 31 липня 2024 року та постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання від 12 вересня 2024 року АСВП № НОМЕР_2 є неправомірною та підлягає скасуванню.

Щодо строків звернення зі скаргою до суду зазначив, що 22 січня 2025 року в офісі приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Хоменка В. В., представник скаржника адвокат Кручанюк Г. Л. ознайомилася з матеріалами зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_1, постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене винесена 04 серпня 2023 року, до складу якого входять: ВП № НОМЕР_2, з примусового виконання виконавчого листа № 761/40649/20 від 13 липня 2023 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 384 628,45 грн, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 04 серпня 2023 року; ВП № НОМЕР_3, з примусового виконання виконавчого листа № 761/40649/20 від 13 липня 2023 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 5 769,43 грн, постанова про відкриття виконавчого провадження 04 серпня 2023 року.

Вказував, що не отримував жодну із постанов, винесених приватним виконавцем (вбачається з матеріалів ВП) та не міг отримувати, оскільки в цей час перебував за кордоном, оскільки згідно інформації, наданої Адміністрацією державної прикордонної служби за результатами розгляду запиту ОСОБА_1 , вказаною установою надано витяг щодо перетинання державного кордону України останнім у період з 01 січня 2020 року по 15 квітня 2024 року.

З вказаної інформації вбачається, що на момент відкриття виконавчого провадження, винесення оскаржуваних постанов скаржник перебував поза межами України, у зв`язку із чим отримати їх не вбачалося за можливе (підтвердження додаються).

Отже, останньому стало відомо про порушення своїх прав, внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності приватного виконавця та суб`єкта оціночної діяльності, 22 січня 2025 року, після ознайомлення представником скаржника з матеріалами виконавчого провадження. Окрім того, зазначив про те, що скаржник після виїзду за кордон 05 серпня 2023 року на територію України не повертався.

Шевченківський районний суд міста Києва ухвалою від 12 березня 2025 року скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Хоменко В. В., АТ КБ «Приват Банк» залишив без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскаржувані постанови винесено приватним виконавцем 31 липня 2024 року та 12 вересня 2024 року, а відтак встановлений законом строк для їх оскарження станом на момент звернення до суду минув. На даний час виконавче провадження завершено, а належне йому на праві приватної власності нерухоме майно реалізовано. За таких обставин ефективним способом захисту прав скаржника є оскарження результатів електронних торгів в позовному провадженні, оскільки навіть у разі задоволення судом його скарги шляхом скасування відповідних постанов приватного виконавця, вказане не анулює результатів електронних торгів .

Київський апеляційний суд постановою від 24 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кручанюк Н. Л. залишив без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року залишив без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення скарги без розгляду з підстав пропуску скаржником строку звернення до суду. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що зазначені підстави для поновлення строку на звернення зі скаргою до суду не є поважними, оскільки поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду.

25 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кручанюк Н. Л., через систему «Електронний суд», подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2025 року в указаній справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто, виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права та обов`язки виконавців передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження

№ 12-197гс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі

статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 641/7824/18 (провадження

№ 61-10355св19) Верховний Суд зазначив, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Правила, які регулюють умови прийнятності скарг, покликані забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання, зокрема принципу правової визначеності, а зацікавлені особи повинні очікувати, що ці правила будуть застосовані.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення із скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження

№ 12-297гс18) Велика Палата Верховного Суду надала роз`яснення щодо співвідношення загальної та спеціальної норми, згідно з якими норми, передбачені законом про виконавче провадження, є загальними, а норми, передбачені процесуальним кодексом, є спеціальними, тому строк на оскарження необхідно обраховувати в календарних днях. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року

у справі № 361/1335/20 (провадження № 61-15507св20), від 02 листопада 2021 року у справі № 753/3465/20 (провадження № 61-12002св20).

Порівняльний аналіз змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у статті 449 ЦПК України, дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні викладені, зокрема у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 918/333/13-г, від 29 лютого 2024 року у справі № 289/2293/23 (провадження № 61-1332св24), Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04 лютого 2022 року у справі № 925/308/13.

Відповідно до статті 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного/приватного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Згідно зі статтею 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із приписами пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» вказують на те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод (постанова Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).

У постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) Верховний Суд вказав, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. Водночас заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Право на справедливий судовий розгляд передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли скарга може бути подана протягом визначеного строку. Водночас зацікавлена сторона зобов`язана проявляти особливу старанність у захисті своїх інтересів і вживати необхідних заходів для ознайомлення з розвитком провадження.

Судом встановлено, що 13 липня 2023 року Шевченківським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 761/40649/20 на виконання рішення суду від 22 лютого 2023 року у справі № 761/40649/20 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення 384 628,45 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хоменка В. В. від 04 серпня 2023 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду.

31 липня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

12 вересня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Згідно відомостей, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень та матеріалів виконавчого провадження, виконавчі провадження № НОМЕР_3 та НОМЕР_2, які постановою від 04 серпня 2024 року були об`єднані у зведене виконавче провадження, на даний час завершені.

Земельна ділянка, оцінка якої оскаржується, реалізована відповідно до протоколу про результати земельних торгів від 10 січня 2025 року № LAE001-UA-053.

Звертаючись до суду зі скаргою ОСОБА_1 зазначав, що про порушення своїх прав та інтересів дізнався 22 січня 2025 року в офісі приватного виконавця виконавчого округу Хоменко В. В. при ознайомленні представником скаржника з матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до Витягу з бази даних щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України у період з 01 січня 2020 року по 15 квітня 2024 року, наданого на адвокатський запит Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України листом № 19-46819/18/24-вих. 05 липня 2024 року, ОСОБА_1 у період з 18 травня 2020 року по 05 серпня 2023 року перетинав державний кордон.

Установлено, що матеріали виконавчого провадження містять докази належного повідомлення приватним виконавцем боржника про всі проведені в межах виконавчого провадження дії та винесені постанови.

Крім того, інформацію про хід виконавчого провадження боржник мав змогу дізнатися з Автоматизованої системи виконавчих проваджень за посиланням: https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors, інформація про нього як боржника у виконавчому провадження відображалася також у Реєстрі боржників за посиланням: https://erb.minjust.gov.ua/#/search-debtors, які є відкритими для доступу.

Також інформація про судові провадження та виконавчі провадження надсилається їх фігурантам через застосунок «Дія».

Інформаційні повідомлення про те, що нерухоме майно передано на реалізацію, було офіційно опубліковано відповідно до пункту 5 розділу III Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції 29 вересня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 на вебсайтах: https: //zakupivli.pro, https: //auction. e-tender.ua, https: //thetender.com, номер лоту НОМЕР_2/3.

Встановивши, що зазначені підстави для поновлення строку на звернення зі скаргою до суду не є поважними, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд дійшли вірного висновку про залишення скарги без розгляду.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, фактично зводяться до незгоди з висновками суду, переоцінки доказів у справі, що відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, чи ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права і незгоді з ухваленим судовим рішенням.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України передбачено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Кручанюк Наталія Леонідівна, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 липня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця, заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Хоменко Вадим Валерійович, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко