Провадження № 2/641/2788/2025 Справа № 641/5295/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі головуючого судді Василенко О.Я., за участю секретаря Жамгаряна А.Р., представника позивача адвоката Хорошевської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

У С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Хорошевська Тетяна Володимирівна звернулась до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7000 грн щомісячно, але не менш 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду.

В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що з 02.08.2013 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 02.04.2018 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. За взаємною згодою батьків дитина залишилась проживати разом із матір`ю. На цей час дитина знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача, фінансова допомога зі сторони відповідача повністю відсутня. ОСОБА_3 має певні проблеми зі здоров`ям, йому встановлено діагнози: порушення експресивної мови; вальгусна головка та ранній дитячий аутизм, дитина потребує постійного особливого догляду та додаткових матеріальних витрат на його здоров`я, харчування, одяг та розвиваючі заняття. Позивач стверджує, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, яка спроможна сплачувати аліменти у розмірі 7000,00 грн, оскільки саме така сума відповідає потребам дитини та на думку позивача буде достатньою допомогою при вихованні дитини, а також забезпечення особливого постійного догляду.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2025 справа передана на розгляд судді Василенко О.Я.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 24.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 18.08.2025 об 10 год 00 хв.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судові засідання 18.08.2025 та 18.09.2025 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого 07.05.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №752, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.18).

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 02.04.2018 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади міста Харкова ОСОБА_3 , зареєстрований разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15,20).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Згідно з ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов`язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).

А частина 1 статті 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а саме для дитини віком від 6 до 18 років складає 3196 грн.

В позовній заяві, позивач зазначає, що дитина на утримання якої ОСОБА_1 просить стягнути аліменти з відповідача має ряд захворювань та встановлені діагнози, потребує постійного матеріального забезпечення, проте жодних медичних документів виданих закладом охорони здоров`я, які б містили інформацію про стан здоров`я ОСОБА_3 суду не надано.

Крім того, матеріали справи також не містять інформацію про матеріальне становище відповідача, наявності або відсутності заробітної плати, офіційного місця роботи, наявність рухомого чи не рухомого майна, банківських вкладів, тощо.

Таким чином, позивачем не доведено обґрунтованості суми аліментів саме в розмірі 7000,00 грн.

Водночас доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину ОСОБА_3 відповідачем також не надано та позовні вимоги не спростовані.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже позивачем не доведені ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, а відповідачем не надано заперечень щодо предмету спору.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 196 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.07.2025 та до досягнення дитиною повноліття.

Визначений судом розмір аліментів може бути згодом збільшений за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч. 1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 84,105 СК України, ст. 12, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 196 (три тисячі сто дев`яносто шість) грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 липня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

В іншій частині позовні вимоги - залишити без задоволення.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О.Я.Василенко