Справа № 202/1384/21
Провадження № 2/202/10/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шульги А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на поліпшення майна,

У С Т А Н О В И В:

У 2021 році позивач ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Мовчана О.В. звернулася з позовом про стягнення з ОСОБА_2 витрат на поліпшення майна.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 30.05.2016, нею була придбана у ОСОБА_3 квартира, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Зазначена квартира належала продавцю ОСОБА_3 на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 27.06.2013 у справі № 201/6164/13-ц, яке в подальшому було скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.07.2020.

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом про переведення прав покупця, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 листопада 2020 року у справі № 202/2074/20 визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 (одну третину) квартири АДРЕСА_2 , а також на 1/3 (одну третину) цієї ж квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , а також витребувано в неї, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 2/3 (дві третини) зазначеної квартири.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21.01.2021 заочне рішення у справі № 202/2074/20 скасовано, а справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

Отже, в разі задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 вона може втратити право власності на квартиру.

Позивач звертає увагу, що вона є добросовісним набувачем нерухомого майна, понесла значні матеріальні витрати на його поліпшення.

Відповідно до п. 3 Договору ринкова вартість квартири згідно зі звітом про оцінку майна, виданого ТОВ «Віконт-Консалтинг» 30.05.2016, становить 147 830,00 грн.

Така вартість на момент продажу була обумовлена тим, що квартира знаходилася в занедбаному стані: відсутнє газопостачання, водопостачання, електроенергія, не було радіаторів, були в наявності лише стіни та старі вхідні двері.

Після придбання квартири вона зробила в ній капітальний ремонт, сплатила борги за комунальні послуги, відновила газопостачання, водопостачання та централізоване опалення, чим значно поліпшила квартиру та відповідно збільшила її ринкову вартість.

За цих підстав позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь суму коштів, на яку збільшилася вартість квартири, визначену за результатами проведення у справі відповідної експертизи.

Справа перебувала в провадженні судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Ісаєвої Д.А., ухвалою якої від 11 травня 2021 року у справі було відкрито загальне позовне провадження. Цією ж ухвалою позивачу відстрочено сплату судового збору до проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Копія позовної заяви з додатками була вручена представнику відповідача адвокату Шпортько С.І. 09.06.2021.

У встановлений судом строк адвокатом Шпортько С.І. був поданий відзив на позов, в якому вона позов ОСОБА_1 не визнала.

Вважала, що позовні вимоги є необґрунтованими та передчасними.

Звертає увагу, що для відшкодування витрат на підставі частини 4 статті 390 ЦК України позивач має довести добросовісність набуття нею спірної квартири, а також збільшення її ринкової вартості.

Ухвалою суду від 06 липня 2021 року у справі за клопотанням представника позивача була призначена судова будівельно-технічна експертиза з метою встановлення збільшення з часу укладення договору купівлі-продажу ринкової вартості квартири АДРЕСА_2 внаслідок здійснених у ній поліпшень, що не можуть бути відокремленими.

Проведення експертизи було доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Провадження у справі зупинено до проведення експертизи.

При цьому у зв?язку з закінченням повноважень судді Ісаєвої Д.А. був призначений повторний автоматизований розподіл справи, яку передано судді Марченко Н.Ю.

Після надходження до суду висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи ухвалою суду від 27 червня 2022 року провадження у справі було поновлено.

08 травня 2023 року представником позивача була подана заява про зміну предмета позову, а саме уточнено розмір позовних вимог із урахуванням отриманого висновку судового експерта.

Крім того, в заяві зазначено, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23.09.2021, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.02.2023, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 (одну третину) квартири АДРЕСА_2 , а також на 1/3 (одну третину) цієї ж квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 та витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2/3 (дві третини) зазначеної квартири.

Таким чином ОСОБА_1 наразі є власником 1/3 частини вищевказаної квартири.

Представником позивача наголошено, що після придбання квартири ОСОБА_1 зробила в ній капітальний ремонт, відновила газопостачання, водопостачання та централізоване опалення, чим значно поліпшила та збільшила її ринкову вартість.

Отже, оскільки ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірного майна, тоді як рішеннями судів її позбавлено права власності на 2/3 (дві третини) квартири, вона має право стягнути суму, на яку збільшилася вартість майна.

Відповідно до висновку експерта вартість квартири після поліпшення становить 926 743 грн.

Вважає, що вартість 2/3 частин, належних ОСОБА_2 , з моменту придбання спірного майна ОСОБА_1 збільшилася на 518 756 грн.

За цих підстав просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму 518 756 грн.

Ухвалою суду від 14 червня 2023 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 09.08.2023 представник позивача адвокат Мовчан О.В. позов підтримав.

У подальшому в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач та його представник адвокат Шпортько С.І. в судове засідання не з?явилися, повідомлялися про розгляд справи.

При цьому представником відповідача адвокатом Шпортько С.І. було подано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом цивільної справи № 202/2074/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Швецова Н.О., про переведення прав покупця, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою суду від 06 лютого 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Шпортько С.І. про зупинення провадження у справі відмовлено.

З огляду на подальшу неявку учасників судового розгляду, а також наявність відзиву на позов, в якому представником відповідача викладені заперечення проти позову ОСОБА_1 та наведені аргументи на їх обґрунтування, справу розглянуто у відсутність учасників справи.

Відповідно до частини 4 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України).

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом установлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 27 червня 2013 року у справі № 201/6164/13-ц був установлений факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті її чоловіка ОСОБА_5 у вигляді 1/3 (однієї третини) квартири АДРЕСА_2 , встановлений факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті його матері ОСОБА_4 у вигляді 2/3 (двох третин) квартири АДРЕСА_2 , визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно - 2/3 (двох третин) квартири АДРЕСА_2 , визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 (одну третину) квартири АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_2 в порядку набувальної давності.

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Швецовою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 850, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_2 .

Продаж за домовленістю сторін вчинено за 147830,00 грн ( п. 2 Договору).

Право власності ОСОБА_1 на вищевказане нерухоме майно було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Водночас постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2020 року скасовано рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 27 червня 2013 року у справі № 201/6164/13-ц та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю відмовлено.

Після цього в квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Швецова Надія Володимирівна, про переведення прав покупця, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року у справі № 202/2074/20 позовні вимог ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 (одну третину) квартири АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на спадкове майно 1/3 (одну третину) квартири АДРЕСА_2 .

Витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2/3 (дві третини) квартири АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року, на яку посилалася представник відповідача, відкрито касаційне провадження у справі № 202/2074/20 за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Шпортько С.І., на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року, які оскаржуються в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Отже, рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року на цей час набрало законної сили та є чинним.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалюючи рішення в частині витребування двох третин квартири у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , суд, зокрема, виходив із того, що відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі.

Слід відзначити, що в договорі купівлі-продажу від 30.05.2016 року зазначено, що квартира АДРЕСА_2 належить продавцю ОСОБА_3 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2016 у справі № 201/6164/13-ц, яке набрало законної сили та на той час не було скасовано, право власності продавця було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тож позивач не знала та не могла знати, що майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати.

Тому твердження сторони відповідача про недоведеність добросовісності набуття позивачем ОСОБА_1 спірної квартири є безпідставними.

В своєму позові ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона є добросовісним набувачем нерухомого майна (2/3 частини), яке витребувано в неї на користь власника ОСОБА_2 , просить стягнути з останнього на свою користь суму, на яку збільшилася вартість такого майна.

При вирішенні спору між сторонами суд виходить із того, що згідно з частиною 4 статті 390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 335/7363/15-ц зазначено, що за змістом частини четвертої статті 390 ЦК України лише добросовісний набувач має право на залишення за собою поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач має право на відшкодування здійснених на поліпшення витрат у сумі, на яку збільшилася їх вартість. Під поліпшеннями слід розуміти такі витрати на майно, які мають корисний для речі характер, тобто покращують її властивості, в тому числі її якість, збільшують вартість майна (наприклад, здійснення поточного ремонту нерухомості).

В постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 203/6836/14-ц зазначено, що відповідно до положень частини четвертої статті 390 ЦК України позивач має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна внаслідок поліпшень, які не можуть бути відокремлені.

Під поліпшенням слід розуміти такі витрати на майно, які, з одного боку, не зумовлені необхідністю його збереження, а з іншого мають обґрунтований характер, оскільки поліпшують експлуатаційні властивості майна.

Верховним судом також зазначено, що суд, визначаючи суму відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходив із вартості ремонтно-будівельних робіт, які здійснено позивачем на поліпшення отриманого ним майна.

Проте всупереч положенням частини четвертої статті 390 ЦК України суд не врахував, що до відшкодування підлягають не витрати на поліпшення майна, а сума, на яку збільшилася вартість майна після його поліпшення, тому для її визначення необхідні відомості про вартість майна до його поліпшення та після того, як воно було здійснене.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 5-7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звернувшись до суду, позивач надала докази понесення нею витрат щодо поліпшення стану квартири АДРЕСА_2 , зокрема копії договорів, актів виконаних робіт, платіжних документів. Зі свого боку відповідач, заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 , не надав жодних доказів, що вищевказана квартира не потребувала виконаних позивачем поліпшень або, що такі можуть бути відокремлені без завдання шкоди та повернуті позивачу.

Тобто аргументи позивача щодо незадовільного стану спірної квартири на момент її придбання та збільшення її ринкової вартості внаслідок проведених поліпшень на час витребування цього майна на користь відповідача останнім не спростовані.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 3599-21 від 07.02.2022 ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 з моменту укладення договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Швецовою Н.В. 30.05.2016, збільшилася внаслідок здійснення в ній поліпшень, що не можуть бути відокремлені від самої квартири, що визначена на час складання висновку, на 926 743 грн.

Але, враховуючи Методичні рекомендації з визначення частки у нерухомому майні внаслідок проведення невід?ємних поліпшень, визначення ринкової вартості нерухомого майна в стані після проведення невід?ємних поліпшень та ринкової вартості нерухомого майна в стані, що був наявний на початок здійснення невід?єдних поліпшень, визначається на одну дату оцінки.

Таким чином, відповідно до Методичних рекомендацій з визначення частки у нерухомому майні внаслідок проведення невід?ємних поліпшень, різниця між ринковою вартістю квартири АДРЕСА_2 з урахуванням стану квартири на момент укладення договору купівлі-продажу від 30.05.2016 (без урахування проведення невід?ємних поліпшень, що визначена на час складання висновку) та ринковою вартістю квартири АДРЕСА_2 з урахуванням стану квартири з часу укладення договору купівлі-продажу від 30.05.2016 (з урахуванням проведення невід?єдних поліпшень), що визначені на час складання висновку складає 337 545 грн, тобто ринкові вартості квартири визначені на одну дату оцінки на час складання висновку.

Зокрема у висновку експерта зазначено, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 з урахуванням стану цієї квартири з часу укладення договору купівлі-продажу від 30.05.2016 та з урахуванням проведення невід?ємних поліпшень на час складання висновку становить 1 074 603 грн.

Ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 з урахуванням стану квартири на момент укладення договору купівлі-продажу від 30.05.2016 (без урахування проведення невід?ємних поліпшень), що визначена на час складання висновку, становить 737 058 грн.

Отже, вартість квартири за рахунок здійснених поліпшень, які не можуть бути відокремлені, збільшилася на суму 337 545 грн (1 074 603 737 058).

Суд бере до уваги, що після набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 позивач за власні кошти виконала будівельно-оздоблювальні роботи, чим здійснила поліпшення цього нерухомого майна, внаслідок чого збільшилася його вартість, що підтверджується вищевказаним висновком експерта.

Тим самим відповідач, на користь якого судом витребувано у позивача як добросовісного набувача частину такого нерухомого майна, отримав у власність частину квартири з поліпшеними експлуатаційними характеристиками, які не можливо відокремити і повернути позивачу та які збільшили її ринкову вартість.

Тому позивач обґрунтовано звернулася до суду з цим позовом.

Твердження сторони відповідача про передчасність заявлених вимог суд не приймає до уваги, оскільки рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року набрало законної сили 15.02.2023 і в частині витребування у ОСОБА_1 2/3 квартири в касаційному порядку не було оскаржено. Предметом касаційного оскарження є рішення судів у частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про переведення прав покупця за договором купівлі-продажу та витребування у ОСОБА_1 іншої 1/3 частини квартири.

Більш того, скасування у майбутньому судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а не підставою для відмови у захисті порушених прав та інтересів.

Приймаючи до уваги, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 вересня 2021 року витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 дві третини квартири АДРЕСА_2 , вартість яких збільшилася з часу набуття цього майна позивачем внаслідок здійснених нею поліпшень, які не можуть бути відокремлені без завдання шкоди, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів, на яку збільшилася вартість цього майна, пропорційно належним відповідачу часткам цього майна в розмірі 225 030 грн (337 545 грн х 2/3).

Позовні вимоги ОСОБА_1 на суму 518 756 грн. не можуть бути задоволені, оскільки висновком проведеної у справі судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи визначена різниця між ринковою вартістю квартири АДРЕСА_2 з урахуванням її стану на момент укладення договору купівлі-продажу на після проведеного позивачем поліпшення в розмірі 337 545 грн., в правильності та достовірності розрахунку якої у суду немає сумнівів.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних, зокрема, з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. При цьому ухвалою суду від 11 травня 2021 року позивачу було відстрочено сплату іншої частини судового збору.

Також позивачем були понесені витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 9884,74 грн.

Оскільки позов задоволено частково на суму 225 030 грн (43,38 %), то витрати по сплаті судового збору та на проведення експертизи підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн та на проведення експертизи в розмірі 4288 грн, а також в дохід держави іншу частину судового збору в розмірі 1342,30 грн.

Керуючись ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування витрат на поліпшення майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму коштів, на яку збільшилася вартість майна, в розмірі 225 030 (двісті двадцять п`ять тисяч тридцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн та витрати на проведення експертизи 4288 (чотири тисячі двісті вісімдесят вісім) грн.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн 30 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 18 вересня 2025 року.

Суддя Наталія Марченко