Справа № 740/6609/24
Провадження № 2/740/285/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участі секретаря судового засідання Кот В. С.,

учасники справи:

- позивачка ОСОБА_1 ,

- представники позивача адвокат Васюк Д. Г.,

- відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку в автомобілі,

установив:

У листопаді 2024 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею право власності на 1/2 частку автомобіля марки Subaru Outback, 2008 року випуску, р. н. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова) НОМЕР_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в лютому 2015 року позивачка почала проживати разом з ОСОБА_3 у буд. АДРЕСА_1 . Вони спільно утримували будинок, робили поточні ремонти, купували побутову техніку та меблі, мали спільні права та обов`язки, а також спільний бюджет. Вони не реєстрували шлюб в установленому законом порядку, оскільки вважали це формальністю. Позивачка та ОСОБА_3 ставилися один до одного з повагою та любов`ю, прагнули створити повноцінну сім`ю. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився спільний син ОСОБА_4 . Позивачка разом з ОСОБА_3 спільно виховували сина, разом відзначали свята, їздили на відпочинок. Їхні друзі та знайомі вважали, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі. Оскільки вони мали спільний бюджет, то всі витрати узгоджувалися та здійснювалися за взаємною згодою. Під час спільного проживання 18 листопада 2022 року позивачка разом з ОСОБА_3 за рахунок спільних коштів придбали автомобіль марки Skoda Octavia, 2003 року випуску, р. н. НОМЕР_3 , вартістю 200 000,00 грн, який зареєстрували на ОСОБА_3 . У подальшому вони продали вказаний транспортний засіб та 10 квітня 2024 року за рахунок спільних коштів придбали інший автомобіль марки Subaru Outback, 2008 року випуску, р. н. НОМЕР_1 , вартістю понад 300 000,00 грн, який також зареєстрували на ОСОБА_3 . Цей автомобіль купувався для потреб сім`ї, витрати по його утриманню також здійснювалися за рахунок спільного бюджету. 27 серпня 2024 року ОСОБА_3 після довготривалого лікування помер у лікарні від поранень, отриманих під час проходження військової служби в Збройних Силах України. Позивачка безпосередньо займалася питаннями щодо його поховання, оформлення документів. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшов вищевказаний автомобіль. Спадкоємцем після ОСОБА_3 є його син від першого шлюбу ОСОБА_2 , який не визнає прав позивачки на автомобіль. Позивачка вважає себе співвласником автомобіля Subaru Outback, р. н. НОМЕР_1 , однак не має підтверджуючих документів про це, а тому за захистом своїх прав звернулася до суду з указаним позовом.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2024 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14 січня 2025 року 12-30 год., яке в подальшому відкладено на 12 березня 2025 року 08-30 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 березня 2025 року повернуто без розгляду письмові пояснення від імені ОСОБА_2 , підготовче засідання відкладено на 07 квітня 2025 року 12-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі, підготовче засідання відкладено на 22 квітня 2025 року 08-30 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 квітня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 27 травня 2025 року 10-00 год.

У подальшому судове засідання відкладено на 04 вересня 2025 року 11-00 год.

У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Васюк Д. Г. підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Зокрема, позивачка пояснила, що вона почала постійно проживати разом з ОСОБА_3 з лютого (точної дати не пам`ятає) 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 , де вона зареєстрована та проживає з народження. Вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, ремонтували разом будинок, мають спільного сина ОСОБА_4 , батьком якого записано ОСОБА_3 . У 2022 році позивачка разом з ОСОБА_3 за спільні кошти придбали автомобіль «Шкода» для потреб сім`ї. На момент купівлі вказаного автомобіля вона офіційно працювала, однак звільнилася з роботи, коли син пішов до школи. У 2022 році вони продали вищевказаний транспортний засіб для того, щоб купити нове авто. ОСОБА_3 запитував у позивачки її думку щодо нового автомобіля, вони узгоджували разом всі питання щодо купівлі нового авто, збирали кошти. У 2024 році вони придбали авто «Субару», який зараз стоїть у гаражі. 16 чи 17 квітня 2022 року ОСОБА_3 добровільно мобілізувався, проходив військову службу у військовій частині, виконував бойові завдання у Сумській області, де 25 травня 2024 отримав поранення та в подальшому проходив лікування. У медичному закладі ОСОБА_1 його доглядала, була поряд, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, у нього зупинилося серце. Похованням ОСОБА_3 займалася позивачка та військова частина, в якій він проходив військову службу. Усі документи щодо поранення та смерті ОСОБА_3 видавалися на ім`я позивачки.

У судовому засіданні відповідач визнав позов частково, а саме не визнав позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім`єю позивачки з його батьком ОСОБА_3 , при цьому зазначив, що вони проживали разом, він сприймав ОСОБА_1 , як людину, з якою в його батька відносини. Щодо позовних вимог у частині визнання права власності на 1/2 частку автомобіля, то відповідач не має жодних претензій до транспортного засобу, він прийняв спадщину після смерті батька лише заради будинку, в якому зростав.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 надав показання, що позивачка та ОСОБА_3 приблизно 10 років проживали разом як сім`я в приватному будинку, який належить ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільний побут, ставилися один до одного з повагою, мають спільну дитину, спільний бюджет. Свідок ОСОБА_5 думав, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі. На дні народженні ОСОБА_3 сказав, що хоче зареєструвати шлюб із ОСОБА_1 , однак реалізувати цього не зміг, бо помер у лікарні від поранення, яке отримав під час проходження служби в Збройних Силах України. До військової служби ОСОБА_3 працював на різних роботах, ОСОБА_1 працювала медсестрою. У період спільного проживання вони за спільні кошти придбали автомобіль «Шкода». У приватних розмовах ОСОБА_3 розповідав, що хоче придбати нове авто, що обговорював це питання із ОСОБА_1 , не говорив, що хоче купити авто для себе. У подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_1 придбав автомобіль «Субару».

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні надав показання, що є троюрідним братом ОСОБА_3 , який 12 років спільно проживав разом із ОСОБА_1 у будинку її батьків за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 проживав за цією адресою постійно, робив ремонт, допомагав по господарству, до позивачки ставився як до дружини. Вони проживали як подружжя, а саме: мали спільний бюджет, купували разом різні речі, виховували сина. У 2024 році на дні народженні меншого сина ОСОБА_3 говорив, що на свій день народження зареєструє шлюб із ОСОБА_1 , однак під час проходження військової служби отримав поранення, а пізніше помер у лікарні. Коли ОСОБА_3 надавали відпустки, то він приїжджав додому до ОСОБА_1 . До служби в Збройних Силах України ОСОБА_3 працював на різних роботах, позивачка працювала медичною сестрою. Вони разом відкладали кошти для того, щоб придбати автомобіль. Зокрема, спочатку вони разом купили автомобіль «Шкода» (батьки ОСОБА_1 допомогли їм у цьому також), а потім «Субару».

У судому засіданні свідок ОСОБА_7 надала показання, що є кумою батьків позивачки, товаришує з родиною ОСОБА_1 , яка близько 10 років проживала разом з ОСОБА_3 у будинку її батьків за адресою: АДРЕСА_1 . Вони спільно планували сімейне життя, мали спільний бюджет, жили як чоловік та дружина. ОСОБА_3 добре ставився до батьків ОСОБА_1 та до її дочки. Під час перебування в Збройних Силах України у відпустки ОСОБА_3 приїжджав додому до ОСОБА_1 , також їздив допомагати матері в село, однак увесь час проживав у будинку ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходяться його речі.

Заслухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 24.10.2024 № 2024/012885975 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 6).

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а. с. 9).

18.11.2022 ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7443/2022/3517529 придбав автомобіль Skoda Octavia Combi, 2003 року випуску, р. н. НОМЕР_3 , за 200 000,00 грн (а. с. 10).

Згідно із копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 з 10.04.2024 ОСОБА_3 на праві приватної власності належав транспортний засіб Subaru Outbaсk, 2008 року випуску, р. н. НОМЕР_1 (а. с. 11).

До позовної заяви додано копії виписок з банківських рахунків ОСОБА_1 , зі змісту яких убачається, що ОСОБА_3 щомісячно переказував кошти на рахунки позивачки (а. с. 12-14).

Згідно з копією довідки командира в/ч НОМЕР_6 ОСОБА_8 від 12.06.2025 № 823 ОСОБА_3 25 травня 2024 року одержав мінно-вибухову травму, наскрізне осколкове поранення поперекової ділянки ліворуч, проникаюче в черевну порожнину з пошкодженням шлунку, порожньої кишки (дві рани), поперекової кишки, нижнього полюсу лівої нирки на позиціях бойового призначення поблизу н. п. Майорівка Конотопського району Сумської області, внаслідок влучання ворожого боєприпаса. Травмування молодшого сержанта ОСОБА_3 настало під час виконання ним бойових (спеціальних) завдань по захисту Батьківщини (а. с. 18).

Як убачається з копії довідки від 13.07.2024, виданої КЛ «Феофанія», з 21.06.2024 сержант в/ч НОМЕР_7 ОСОБА_3 перебував на лікуванні з діагнозом ВП 25.05.24; вогнепальне осколкове наскрізне важке поранення поперекової ділянки зліва, проникаюче в черевну порожнину з пошкодженням шлунку, тонкої кишки, поперечно ободової кишки, лівої нирки; гемоперитонеус; нефректомія зліва 13.06.24 вогнепальне сліпе осколкове наскрізне поранення м`яких тканин с/3 стегна; нозокоміальна двобічна полі сегментарна пневмонія, ЛН ІІ; важкий хірургічний сепсис; септичний шок; важкий ГРДС; двобічна полі сегментарна пневмонія; трахеотомія 20.06.24 анемія змішаного ґенезу; ГУН клас 3; санси ПЗНТ 26.06.2024; 28.06-24 31.06.24; 02.07.24 06.07.24 (а. с. 17).

Відповідно до довідки про причину смерті (до форми № 106/о № 166, видається для поховання), видану КЛ «Феофанія», ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків (а. с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 (а. с. 21).

29 серпня 2024 року між ОСОБА_1 та ритуальною службою КП «Виробниче управлення комунального господарства» укладено договір-замовленням на організацію та проведення поховання № 633, предметом якого є організація та проведення поховання померлого на кладовищі, облаштування місця поховання, оформлення договору-замовлення, видача свідоцтва про поховання ОСОБА_3 (а. с. 23).

До позовної заяви додано фотокартки, на яких зображені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у 2015, 2017-2022 роках (а. с. 28-37).

Як убачається з копії спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявами про прийняття спадщини за законом після його смерті до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від імені свого малолітнього сина ОСОБА_4 (а. с. 79).

За повідомленням начальника Ніжинського ВДРАЦС у Ніжинському районі Чернігівської області Світлани Катрухи від 21.03.2025 в архіві Ніжинського ВДРАЦС у Ніжинському районі Чернігівської області відсутній актовий запис про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з 01.01.2015 по 27.08.2024 (а. с. 101).

Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Конституційний суд України у Рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя (ст. 36 СК України).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них майнових прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кіган проти Ірландії» №16969/90 від 26.05.1994 «…поняття «сім`я» не обмежується виключно відносинами, заснованими на шлюбі і може включати інші de factо «сімейні узи», коли сторони живуть спільно поза шлюбом…».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Джонстон та інші проти Ірландії» від 18.12.1996 № 6/1985/92/139 зазначено, що особи, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом, що забезпечуватиме дотримання ст. 8 Конвенції, яка передбачає право на повагу до сімейного життя.

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 вказано, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Належними і допустимими можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; пояснення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із подружжя; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та інше (постанова Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16).

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що з авданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, з дійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі наявних у справі доказів суд вважає установленим факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та жінки позивачки з ОСОБА_3 у період з лютого 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Про те, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу саме з лютого 2015 року пояснила сама позивачка в судовому засіданні. Окрім того, вказаний факт підтверджується показаннями свідків, матеріалами справи.

Указані докази в сукупності дають підстави для висновку про існування між позивачкою та померлим ОСОБА_3 жінкою та чоловіком взаємних прав та обов`язків, усталених відносин, притаманних подружжю, ведення ними спільного господарства, придбання майна.

У свою чергу відповідач, заперечуючи проти позовних вимог у цій частині, не надав жодних доказів на спростування зазначених у позові обставин.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловіка та жінки позивачки з ОСОБА_3 у період лютого 2015 року по 27 серпня 2024 року є обґрунтованими та доведеними.

Судом установлено, що позивачка та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з лютого 2015 року до дня смерті останнього ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а автомобіль марки Subaru Outback, 2008 року випуску, р. н. НОМЕР_1 , право власності на частку в якому просить визнати позивачка, придбаний у період їхнього спільного проживання як чоловіка і жінки, а саме 10.04.2024. Доказів того, що вищевказаний транспортний засіб придбано ОСОБА_3 за особисті кошти у матеріалах справи відсутні.

Отже, вищевказаний транспортний засіб у силу ст. 74 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності, а тому згідно з презумпцією спільності майна подружжя позивачці ОСОБА_1 належить 1/2 частини вказаного транспортного засобу.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 82, 89, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_9 ; АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП НОМЕР_10 ; АДРЕСА_2 ) про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку в автомобілі задовольнити в повному обсязі.

Установити факт спільного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_9 ; АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з лютого 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_9 ; АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частку автомобіля марки Subaru Outback, 2008 року випуску, р. н. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова) НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко