Справа № 466/6506/25
Провадження № 2/466/2856/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого -судді Білінської Г.Б.

при секретарі Ханас С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Лілії Володимирівни про повторне визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Плат Є.І. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 ,з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Лілії Володимирівни про повторне визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19.02.2025 року у справі № 466/12920/24 було визначено позивачці ОСОБА_1 додатковий строк у 1 місяць для подання заяви про прийняття спадщини з моменту набрання рішенням законної сили. Проте позивачка не змогла звернутися до нотаріуса у наданий строк з об`єктивних причин: у березні 2025 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КНП «Мостиська міська лікарня» з діагнозом: цукровий діабет ІІ типу, кетоацидоз, трофічні виразки обох гомілок, діабетична ангіопатія. На підтвердження правомірності повторного звернення, представник позивача посилалася на постанову Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 522/13426/14-ц: «Факт визначення особі судом додаткового строку не позбавляє її права повторно звернутися до суду, якщо цей строк не був реалізований з об`єктивних причин»; постанову Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17: «Повторне звернення можливе у випадку, коли особа з об`єктивних, істотних причин не змогла реалізувати надане право». Якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини з поважних причин, суд відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України може визначити додатковий строк для її подання, у зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Білінської Г.Б. від 14.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Плат Є.І. в підготовче засіданні не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, просила суд позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

04.08.2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає, просить позовні вимоги задовольнити та проти постановлення заочного рішення в справі не заперечує.

В підготовче засідання третя особа приватний нотаріус Амбросійчук Л.В. не з`явилась, до суду заяву про розгляд справи у її відсутності не подала.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відповідач визнав, пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Судом встановлено, що 12.09.2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Плат Є.І. подала до суду заяву про долучення матеріалів до справи, а саме: копії довідок 003-24/60 від 07.03.2025 року, видану КНП «Мостиська міська лікарня» Мостиської міської ради Львівської області (1) та 003-24/60 від 07.03.2025 року, видану КНП «Мостиська міська лікарня» Мостиської міської ради Львівської області (2).

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4ст. 77 ЦПК України).

Частина 1ст. 81 ЦПК Українипередбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється сином своїх батьків: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Шегинівською сільською радою Мостиського району Львівської області, актовий запис №10.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 виданого 21 травня 2024 року виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис №76.

Після смерті, ОСОБА_3 , відкрилася спадщина на належну йому на праві приватної власності майно, а саме: транспортний засіб марки Skoda Octavia (Шкода Октавія), реєстраційний номер НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , чорного кольору, 2006року випуску.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

А як зазначено в статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 29.12.2023р. місцем проживання ОСОБА_3 було: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 здійснила своє волевиявлення щодо спадкового майна в м. Львові, оскільки тут і було останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Позивач звернулась з заявою до приватного нотаріуса для оформлення спадкових прав.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. від 20.12.2024р. №138/01-16 позивача проінформовано, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, та роз`яснено її право звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, позивач мотивує тим, що після загибелі (смерті) сина вона перебувала у важкому депресивному та психологічному стані, оскільки важко пережила його втрату, окрім того і молодший син приєднався до лав Збройних Сил України боронити Батьківщину.

Всі ці події виклики в неї погіршення самопочуття, здоров`я, у зв`язку чим вона і не звернулась вчасно в нотаріальну контору для оформлення спадкових прав.

Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України, засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані дакази та аргументи є належними та допустими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про необхідність звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори чи приватного нотаріуса, є поважною причиною пропуску строку. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами.

В той же час факт необізнаності особи про необхідність звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори чи приватного нотаріуса, може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , терміном в три місяці з часу набрання рішення суду законної сили.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Шегині.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: Львівська область, Яворівський район, с. Шегині.

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Лілія Володимирівна, місце знаходження за адресою:м. Львів, вул. Куліша, 25а/9.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Г. Б. Білінська