Справа № 462/5227/24 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н. М.
Провадження № 22-ц/811/3577/24 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Салати Я.І.

з участю: представника Громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» Паращака В.В., ОСОБА_1 та його представника Шевчука Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України», третя особа: Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про визнання відносин трудовими, зобов`язання укласти трудовий договір, видати наказ про прийняття на роботу та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України», третя особа: Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про визнання відносин трудовими, зобов`язання укласти трудовий договір, видати наказ про прийняття на роботу та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовну заяву мотивував тим, що починаючи з квітня 2022 року він працював на посаді фахівця з розвитку організації і волонтерства по типових договорах цивільно-правового характеру в Громадській організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» на підставі договорів цивільно-правового характеру, укладених між ним та Громадською організацією «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» з метою приховування трудових відносин між роботодавцем та працівником.

23 квітня 2024 року отримав повідомлення № 170 від 30 серпня 2023 року про розірвання договору цивільно-правового характеру № 789 від 01 липня 2023 року з 08 вересня 2023 року.

У зв`язку із зазначеними обставинами він звернувся до Департаменту з питань праці Державної служби України щодо можливих порушень відповідачем законодавства про працю, що стало підставою для проведення перевірки за результатами якої встановлено порушення вимог ч. 1 статті 21 та частини 4 статті 24 Кодексу законів про працю України, що полягало у виконанні працівниками трудової функції згідно з типовими договорами цивільно-правового характеру без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

З умов цивільно-правових договорів вбачається, що їх предметом був саме процес праці, а не її кінцевий результат, робота виконувалася постійно, мала систематичний характер, в договорах не визначено обсяг виконаної роботи, а кошти за виконану роботу перераховувалися на картковий рахунок щомісячно, що є ознаками виникнення між сторонами трудових правовідносин.

Оскільки Громадська організація «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» порушила норми трудового законодавства, допустивши до виконання роботи працівника без укладення трудового договору, наявні підстави для зобов`язання відповідача укласти з ним трудовий договір та видати відповідний наказ.

Зазначав, що його не було належним чином повідомлено про розірвання договору цивільно-правового характеру, відтак він підлягає поновленню на роботі, зважаючи на те, що правовідносини між сторонами мали трудовий характер, а не цивільно-правовий.

Прийняття рішення про поновлення на роботі є підставою для виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи з середньоденної заробітної плати в сумі 808.65 грн., за період з 08 вересня 2023 року до 24 червня 2024 року в розмірі 167 390.55 грн.

З наведених підстав просив:

-визнати відносини між ОСОБА_1 та Громадською організацією «Львівська обласна організація Товариства Чесного Хреста України» трудовими;

-зобов`язати Громадську організацію «Львівська обласна організація Товариства Чесного Хреста України» укласти з ОСОБА_1 трудовий договір та видати наказ про прийняття ОСОБА_1 на роботу;

-поновити на посаді фахівця з розвитку організації і волонтерства в Громадській організації «Львівська обласна організація Товариства Чесного Хреста України» ОСОБА_1 ;

-стягнути з Громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Чесного Хреста України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 вересня 2023 року по день ухвалення судового рішення;

-допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України», третя особа: Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про визнання відносин трудовими, зобов`язання укласти трудовий договір, видати наказ про прийняття на роботу та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» судові витрати у розмірі 3000.00 грн.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2024 року оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що повідомлення про розірвання договору ОСОБА_1 отримав лише 23 квітня 2024 року, відтак звернувся з позовними вимогам в межах передбаченого законом строку.

Усне повідомлення про розірвання договору № 789 від 01 липня 2023 року не є належним, оскільки умовами договору передбачено, що кожна із сторін цього договору має право розірвати даний договір в односторонньому порядку ,про що повідомляє іншу сторону в письмовій формі не менше як за сім календарних днів до дати розірвання договору.

Оскільки перебіг строку за вимогою про поновлення на роботі починається з дня вручення копії наказу про звільнення, а не з дня його направлення або оголошення його змісту, то тримісячний строк закінчився 24 липня 2024 року, а позовні вимоги пред`явлено в межах цього строку.

Судом не враховано наявність перешкод для звернення з позовними вимогами раніше, що призвело до порушення його права на доступ до правосуддя та на справедливий суд щодо захисту своїх порушених прав та інтересів.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, платіжних документів, що підтверджують їх оплату, тому висновок суду про наявність підстав для їх стягнення є помилковим.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2024 року по справі №462/5227/24 та ухвалити нове, яким задовольнити повністю позовні вимоги повністю.

Крім того, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2024 року оскаржила Громадська організація «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України».

В апеляційній скарзі покликається на те, що помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що відповідач здійснював контроль виходу позивача на робоче місце, забезпечив його матеріально-технічною базою, систематично виплачував заробітну плату, а договори, укладені згідно з вимогами ЦК України, та характер правовідносин містять ознаки трудового договору.

ОСОБА_1 надавав Громадській організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» послуги в межах різних проектів різної тривалості і не мав претензій по жодному з договорів, відтак не вважав відносини трудовими.

Позовна давність застосовується лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, пред`явлених до відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності, а враховуючи те, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не порушені, необхідно відмовити у задоволенні позову через його необґрунтованість.

Просить частково скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2024 року, змінивши його мотивувальну частину, а саме

- змінити наступний висновок: «Дослідивши представлені у справі докази, суд дійшов висновку, що вищевказані договори та характер правовідносин сторін містять ознаки трудового договору» - на інший висновок про те, що договори, котрі укладені між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Громадською організацією «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» () містять ознаки цивільних відносин згідно Цивільного кодексу України;

- змінити встановлене судом першої інстанції те, що відповідачем здійснювався контроль виходу позивача на робоче місце, позивачу було відведене робоче місце, що за адресою: м. Львів, вул.Окуневського, 1, та забезпечено матеріально-технічною базою; ОСОБА_1 систематично виплачувалась заробітна плата, вказавши, що такі дані неможливо встановити, оскільки докази, які б це засвідчували в сукупності в матеріалах справи відсутні, а відтак відносини між позивачем та відповідачем не вважаються трудовими, тому позовні вимоги необґрунтовані і не можуть бути задоволені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» Паращака В.В. на підтримання доводів його апеляційної скарги та на заперечення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 Шевчука Ю.А., пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів його апеляційної скарги та на заперечення Громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України», перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що між Львівською обласною організацією Товариства Червоного Хреста України та ОСОБА_1 укладено договори цивільно-правового характеру № 94 від 01 квітня 2022 року, № 321 від 01 липня 2022 року, № 371 від 01 серпня 2022 року, № 422 від 01 вересня 2022 року, № 26 від 02 січня 2023 року, № 236 від 01 лютого 2023 року та № 789 від 01 липня 2023 року.

За умовами вищезазначених договорів виконавець зобов`язується надати організації послуги за завданням організації, а організація зобов`язується прийняти виконані послуги та оплатити їх вартість.

Пунктом 1.2 договорів передбачено, що конкретні види та перелік послуг, місце, строк їх виконання, вартість, а за необхідності інші умови погоджуються сторонами у технічному завданні (додаток № 1 до договору), які після його підписання стають невід`ємною частиною цього договору).

Відповідно до п. 2.1 договорів виконавець здійснює надання послуг самостійно, особисто організовує процес їх виконання без підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку організації.

Згідно з пунктом 2.3 договорів організація може надавати вказівки виконавцю щодо послуг за цим договором.

Пунктом 2.6 договорів передбачено, що організація може надавати сприяння виконавця шляхом надання йому майна організації (відповідних інструментів, обладнання, матеріалів, спеціальних засобів захисту, спорядження, уніформи тощо).

Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені печатками (п. 10.6 договорів).

У технічному завданні, що є додатком № 1 до договорів цивільно-правового характеру № 94 від 01 квітня 2022 року, № 321 від 01 липня 2022 року, № 371 від 01 серпня 2022 року сторони погодили, що в рамках виконання договору виконавцем будуть надаватися послуги з роздачі гуманітарної та благодійної допомоги, а також забезпечення професійного водіння автомобіля.

В подальшому, у технічному завданні, що є додатком № 1 до договорів цивільно-правового характеру № 422 від 01 вересня 2022 року, № 26 від 02 січня 2023 року, № 236 від 01 лютого 2023 року та № 789 від 01 липня 2023 року сторони погодили, що в рамках виконання договору виконавець буде надавати наступні послуги:

-збирає інформацію, формує та передає департаменту організаційного розвитку місячних, квартальних, річних загальних та фінансових звітів щодо реалізації програми BraVo спеціалістами МО;

-забезпечує належне реагування на запити від НК щодо розвитку МО в рамках програми BraVo;

-спільно з головою МО та/або лідером волонтерів координує заходи з розвитку МО;

-надає методичну та технічну підтримку команді МО щодо реалізації програми BraVo;

-надає відповіді на запити щодо розвитку організації та волонтерства і молоді від команди МО;

-спільно з головою МО та лідером волонтерів (за наявності) здійснює розподіл ролей між членами команди організації;

-використовує та впроваджує інструменти залучення ресурсів на місцевому рівні;

-координує та реалізовує план розвитку МО і звітує щодо результатів його виконання;

-впроваджує інструменти концентрації більш безпечного доступу в МО;

-бере участь у реалізації заходів, які записані у Меморандумі та/або інших документах щодо цієї програми;

-виконує адміністративні функції, пов`язані з роботою в цій сфері.

Крім того, після укладення договору № 422 від 01 вересня 2022 року і в подальшому сторонами щомісячно підписувалися протоколи узгодження договірної ціни.

Зокрема, в протоколі узгодження договірної ціни № 422/1 від 01 вересня 2022 року сторони домовилися про те, що вартість наданих послуг становить 18 163.93 грн, в тому числі відрахування до державних фондів прибуткового податку з фізичних осіб 18 %, військового збору 1,5 %. Окремо за рахунок вказаного проекту замовник сплачує єдиний соціальний внесок 22 % в сумі 3996.06 грн на загальну суму наданих послуг за договором. Після сплати податків та зборів замовник виплачує виконавцю винагороду за виконані послуги в сумі 14621.96 грн, які перераховуються на банківський рахунок виконавця.

В протоколах узгодження договірної ціни № 26/1 від 02 січня 2023 року, № 236/1 від 01 лютого 2023 року, № 789/1 від 01 липня 2023 року сторони домовилися про те, що вартість наданих послуг становить 22 100.00 грн, в тому числі відрахування до державних фондів прибуткового податку з фізичних осіб 18 %, військового збору 1,5 %. Окремо за рахунок вказаного проекту замовник сплачує єдиний соціальний внесок 22 % в сумі 4862.00 грн на загальну суму наданих послуг за договором Після сплати податків та зборів замовник виплачує виконавцю винагороду за виконані послуги в сумі 17790.50 грн, які перераховуються на банківський рахунок виконавця.

На підтвердження виконання ОСОБА_1 вищезазначених договорів, сторонами складено відповідні акти про надання послуг за кожним договором.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що складення актів про надання послуг щомісяця протягом тривалого періоду безперервного виконання завдань, передбачених договорами, свідчить про постійний характер виконання технічних завдань, що є додатками до укладених договорів.

Листом Львівської обласної організації Товариства Червоного Хреста України № 170 від 30 серпня 2023 року надіслано ОСОБА_1 повідомлення про розірвання договору цивільно-правового характеру № 789 від 01 липня 2023 року з 08 вересня 2023 року (т. 1 а.с. 155).

Згідно з листом Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 02 травня 2024 року у відповідь на звернення ОСОБА_1 від 19 березня 2024 року щодо можливого порушення законодавства про працю у Громадській організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» під час проведення позапланової перевірки в період з 08 квітня 2024 року по 22 квітня 2024 року встановлено порушення вимог частини 1 статті 21, частини 4 статті 24 Кодексу законів про право України, в тому числі і щодо ОСОБА_1 , що полягає у виконанні працівниками трудової функції (роботи) згідно з типовими договорами цивільно-правового характеру без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За результатами перевірки складено акт, внесено припис про усунення виявленого порушення та вжито заходи щодо притягнення до адміністративної відповідальності голови Громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» Семерака І.Я. за частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі № 380/11130/24 у задоволенні позову Громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування припису Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 02 травня 2024 року № ЗХ/ЛВ/11880/084/П відмовлено.

Вищезазначене рішення суду оскаржено в апеляційному порядку та не набрало законної сили.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частинами 1-3 ст. 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, цивільно-правовий договір це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання (отримання) певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків..

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Отже, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Однією з ознак трудових відносин є періодичність (два і більше разів) надання особі винагороди у грошовій або натуральній формі за роботу, виконувану в інтересах іншої особи. Тобто, оплата здійснюється не одноразово при отриманні кінцевого індивідуально-визначеного результату, а носить системний характер за послуги (роботи), наданні в процесі виконання конкретної трудової функції.

ОСОБА_1 повинен був виконувати систематично певні трудові функції відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк.

Умови укладених між Громадською організацією «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» та ОСОБА_1 договорів передбачали в тому числі і виконання ОСОБА_1 і адміністративних та координаційних функції, пов`язаних з роботою, а також виконання вказівок організації, що є характерними саме для трудових відносин.

Договори цивільно-правового характеру зазвичай укладаються для виконання разових робіт, а відповідно укладених цивільно-правового договорів, ОСОБА_1 працював постійно протягом тривалого часу, отримуючи щомісячну грошову винагороду за виконану ним роботу, що свідчить про запланований тривалий характер надання послуг по зазначених договорах. Так, зазначені у договорах послуги мають постійний характер виконання, а тому їх можуть виконувати лише штатні працівники, які пройшли навчання, інструктаж та перевірку знань з охорони праці.

Наявність трудових відносин підтверджується також систематичністю виплати грошових коштів за виконану ОСОБА_1 роботу протягом місяця, та сплату Громадською організацією «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» податків з доходів ОСОБА_1 , а також єдиного соціального внеску, що сплачується роботодавцем за найманих працівників.

В той же час, факти порушення Громадською організацією «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» норм трудового законодавства, встановленими Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці за результатами проведення позапланової перевірки дотримання за зверненням позивача свідчать про допуск ОСОБА_1 до роботи, без належного оформлення трудових відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (ч. 2 ст. 233 КЗпП України).

В пункті 9.1 договору № 789 від 01 липня 2023 року передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30 вересня 2023 року.

Оскільки строк дії договору № 789 від 01 липня 2023 року закінчився 30 вересня 2023 року, то саме з цього часу позивач повинен був дізнатися про порушення його прав, однак з позовом до суду він звернувся тільки 24 червня 2024 року, тобто з пропуском встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України строку.

Відповідно до статті 234 КЗпП України в разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.

Трудове законодавство України не містить вичерпного переліку підстав, які можливо визнати як поважні при пропуску строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

Водночас як поважні причини пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Обставини пропуску строку звернення до суду встановлюються в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що повідомлення про розірвання договору цивільно-правового характеру № 789 від 01 липня 2023 року з 08 вересня 2023 року отримано ним 23 червня 2024 року.

В матеріалах справи наняв копія конверта, надісланого Громадською організацією «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України»на адресу ОСОБА_1 15 квітня 2024 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті (т. 1 а.с. 116 зворот)

Разом з тим, після 08 вересня 2023 року ОСОБА_1 на роботу не виходив, що визнається ним в позовній заяві, а відтак йому було відомо про звільнення з роботи.

Крім того, факт звернення ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо можливого порушення відповідачем законодавства про працю 19 березня 2024 року спростовує його доводи про те, що він дізнався про звільнення з роботи після отримання ним 23 червня 2024 року листа з повідомленням про розірвання договору.

Аналіз обставин справи, встановлених з наявних в матеріалах справи доказами, свідчать про те, що позивачу було відомо про звільнення його з роботи ще у жовтні 2023 року, тобто з цього часу він знав про порушення свого права, однак звернувся до суду лише 24 червня 2023 року, що свідчить про порушення вимог статті 233 КЗпП України.

Подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 462/2580/15-ц

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 пропустив передбачений ст. 233 КЗпП України тримісячний строк на звернення до суду з позовом за відсутності поважних причин для його поновлення, що є підставою для відмови у задоволенні позову .

Доводи апеляційної скарги Громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» про відсутність підстав для застосування строку позовної давності та необхідності відмови у задоволенні позову за його необґрунтованістю не знайшли свого підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, саме Громадська організація «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» подала у відзиві на позовну заяву клопотання про застосування строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Громадської організації «Львівська обласна організація Товариства Червоного Хреста України» залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 28 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.