КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6652/2025
У Х В А Л А

23 вересня 2025 року місто Київ

справа №759/4766/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів cудової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.,

перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Горбенко Н.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі: Головного управління Національної поліції у місті Києві, Київської міської прокуратури, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди та збитків, завданих незаконними діями, рішеннями органів досудового слідства та прокуратури, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 17 березня 2025 року подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 березня 2025 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме для зазначення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року в період з 18 січня 2025 року по 16 березня 2025 року та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

16 червня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду до Київського апеляційного суду, в якому просив поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року, прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі.

В обґрунтування вимог, посилався на те, що він з 13 липня 2023 року відповідно до наказу №177 призваний до лав Збройних сил України та проходить службу, однак проходження служби не позбавляє його права захищати свої інтереси та права самостійно.

Вказував, що договір з адвокатом укладався 21 вересня 2023 року і був обмежений представництвом інтересів у районному суді під час розгляду справи у суді першої інстанції і закінчився відповідною дією - прийняттям рішення по суті його позовних вимог 17 грудня 2024 року.

Зазначав, що договір з адвокатом на представництво та захист його інтересів у апеляційній інстанції не укладався, отже захист своїх інтересів на стадії апеляційного оскарження рішення суду він здійснює самостійно.

Посилався на те, що оскаржуване рішення в судовому засіданні 17 грудня 2024 року не проголошувалося та повний текст оскаржуваного рішення він не отримував.

Вказував, що в нього немає особистого кабінету в системі Електронний суд.

Зазначав, що оскільки він з 13 липня 2023 року призваний до лав ЗСУ і проходить службу, то фізично повний текст рішення він не міг отримати, а тому повний текст рішення він зміг отримати лише 14 лютого 2025 року у Київському апеляційному суді через представника який приймав участь у розгляді справи у Святошинському районному суді міста Києва.

Колегія суддів вважає, що зазначені позивачем ОСОБА_1 причини пропуску строку є неповажними виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуване рішення було ухвалено 17 грудня 2024 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження.

Дати складення повного тексту оскаржуване рішення не містить.

Повний текст оскаржуваного рішення було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 18 грудня 2024 року.

Відповідно до довідки про доставку електронного документу, рішення від 17 грудня 2024 року було доставлено до електронного кабінету позивача ОСОБА_1 18 грудня 2024 року о 03:24:54 год. (т.2, а.с.180).

Також, повний текст оскаржуваного рішення було доставлено до електронного кабінет представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 18 грудня 2024 року о 03:24:54 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, яка міститься в матеріалах справи (а.с.181).

Виходячи з дати отримання копії рішення позивачем ОСОБА_1 та представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , останнім днем для подання апеляційної скарги на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року є 17 січня 2025 року.

Апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 була подана до Київського апеляційного суду 17 березня 2025 року з пропущенням строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, наведені позивачем ОСОБА_1 в клопотанні причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, виходячи з наступного.

Так, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, №17160/06 та №35548/06, § 34 від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Доводи апелянта, про те, що договір з адвокатом укладався 21 вересня 2023 року і був обмежений представництвом інтересів у районному суді під час розгляду справи у суді першої інстанції і закінчився відповідною дією - прийняттям рішення по суті його позовних вимог 17 грудня 2024 року, а договір на представництво та захист його інтересів у апеляційній інстанції не укладався, отже захист своїх інтересів на стадії апеляційного оскарження рішення суду він здійснює самостійно, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з ордеру, який міститься в матеріалах справи відповідно до ордеру ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №49-ХО від 21 вересня 2023 року уповноважив Хілька О.М. представляти його інтереси в Святошинському районному суді міста Києва та в Київському апеляційному суді (т.1, а.с.59). Крім того будь яких доказів про те, що між сторонами було розірвано договір про надання правової допомоги стороною відповідача не було надано.

Щодо посилання апелянта, про те, що повний текст оскаржуваного рішення він не отримував, а повний текст оскаржуваного рішення зміг отримати лише 14 лютого 2025 року у Київському апеляційному суді через представника який приймав участь у розгляді справи у Святошинському районному суді міста Києва, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.п.2,5,7 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Відповідно до довідки про доставку електронного документу, рішення від 17 грудня 2024 року було доставлено до електронного кабінету позивача ОСОБА_1 18 грудня 2024 року о 03:24:54 год. (т.2, а.с.180).

Також, повний текст оскаржуваного рішення було доставлено до електронного кабінет представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 18 грудня 2024 року о 03:24:54 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, яка міститься в матеріалах справи (а.с.181).

Таким чином, доставлення рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року до електронного кабінету ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 є доказом отримання ними зазначеного судового рішення суду.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про те, що в нього відсутній особистийкабінет в системі Електронний суд, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з відповіді №14554155 про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС ОСОБА_1 має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС з 24 березня 2022 року.Відповідно до відповіді №14555837 про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС ОСОБА_2 має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС з 02 липня 2024 року.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що наведені позивачем ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду є непереконливими, неповажними, оскільки апелянтом не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

А тому, виходячи з принципів, розумності, справедливості, рівності учасників судового розгляду, а також враховуючи принцип правової визначеності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 рокуподана з пропуском встановленого законом строку та наведені апелянтом підстави для поновлення пропущеного строку з урахуванням викладеного не є поважними, а тому пропущений строк не підлягає поновленню.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Горбенко Н.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі: Головного управління Національної поліції у місті Києві, Київської міської прокуратури, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди та збитків, завданих незаконними діями, рішеннями органів досудового слідства та прокуратури.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: