ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/878/25
Провадження № 2/131/286/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" вересня 2025 р. м. Іллінці
Іллінецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Олексієнка О.Ю., розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення надмірно сплачених коштів (аліментів),-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 17 березня 2001 року був зареєстрований шлюб між ним та ОСОБА_3 виконавчим комітетом Красненьківської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, актовий запис № 1.
21 лютого 2011 року за рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області справа №2-173/11 шлюб був розірваний.
Під час шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку позивач сплачував аліменти в повному обсязі до вісімнадцяти років.
Також, рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області №131/342/20 від 04 серпня 2020 року, було призначено стягувати із ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення ОСОБА_2 до суду з позовною заявою про стягнення аліментів і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.
З перших днів повномасштабного вторгнення, позивач став на захист держави, під час служби був важко поранений, потребував лікування, реабілітації та відновлення, на що теж потрібні були кошти, після лікування повернувся назад до лав Збройних сил України, де по даний час і знаходиться.
Звернувшись до Іллінецького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про перевірку дійсності навчання ОСОБА_4 , позивач дізнався, що, з 30 червня 2023 року ОСОБА_4 була відрахована зі складу студентів Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського, у зв`язку із завершенням навчання.
При цьому, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження № 63268893 Іллінецького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.09.2024 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 проведено в повному обсязі.
Оскільки навчання дочки ОСОБА_4 припинилося з 01 липня 2023 року, а ОСОБА_2 свідомо не надала таку інформацію до виконавчої служби та позивачу, що потягло безпідставне стягнення з нього коштів на користь відповідача ОСОБА_2 , тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на його користь безпідставно отримані кошти у розмірі 218 614,07 грн.
Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач ОСОБА_2 у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву суду не надала.
Так, згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та враховуючи положення ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення, яким позов задоволити із наступних підстав.
Судом установлено, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області справа №2-173/11 від 21.02.2011 року шлюб між сторонами по справі був розірваний (а. с. 4).
На підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 серпня 2020 року, було призначено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення ОСОБА_2 до суду з позовною заявою про стягнення аліментів і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років (а.с. 5-6).
Всі відрахування з боржника ОСОБА_1 за період з 01.09.2022 до 31.07.2024 року були виплачені на розрахунковий рахунок стягувача відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2024 № 1849/5 (а. с. 9).
Згідно з звітів про здійснені відрахування та виплати, надані військовою частиною НОМЕР_1 , за період з 01.09.2022 до 31.07.2024 із заробітної плати ОСОБА_1 було утримано та перераховано аліментів у загальному розмірі 321 585 грн. 67 коп., у тому числі суму заборгованості по аліментам за період з 01.09.2022 до 30.06.2023 у розмірі 102971 грн. 60 коп (а.с. 10-12).
Відповідно довідки Вінницького Державного педагогічного університету від 25.06.2024 року № 02/565 ОСОБА_4 відрахована зі складу студентів з 30 червня 2023 року (а. с. 13).
30.09.2024 утримання аліментів з позивача ОСОБА_1 припинено на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження № 63268893 ( а.с. 15).
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з того, що статтею 199 СК України встановлено, що у разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі.
Оскільки з 30 червня 2023 року ОСОБА_4 припинила навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті та після цього навчання в іншому закладі не продовжила, тому право на утримання у вигляді аліментів припинилося, а відтак правові підстави для стягнення з ОСОБА_5 аліментів були відсутні.
Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Аналіз ст.1212ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує нате, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язк у з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття ,збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту.
Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Згідно зі ст.1215 ЦПК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Механізм повернення надмірно сплачених коштів передбачає стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов`язковість подання якої передбачена законодавством. Закон встановлює два виключення з цього правила: 1) якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; 2) у разі недобросовісності з боку набувача.
Категорія добросовісності визначається через етичні та моральні категорії. Категорія "добросовісність" закріплена в документах міжнародної уніфікації права: добросовісність здійснення прав і виконання обов`язків проголошується принципом міжнародного договірного права. ЦК України закріплює презумпцію добросовісності і розумності дій особи, яка здійснює власне право (ч.5 ст.12 ЦК України). Ця презумпція діє, поки інше не буде встановлено рішенням суду. Добросовісне здійснення особою свого цивільного права передбачає реалізацію правомочностей відповідного права з урахуванням інтересів інших учасників відносин, публічних інтересів держави тощо. Добросовісність здійснення цивільного права завжди проявляється в такій поведінці особи-носія такого права, яка знаючи (повинна була знати), що здійснення нею прав або виконання обов`язків може призвести до негативних наслідків, не вжила доступних їй заходів для їх усунення. В іншому випадку така особа має вважатися недобросовісною з настанням для неї тих чи інших правових наслідків.
З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів.
Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Відповідно доч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки навчання дочки сторін припинилося, а ОСОБА_2 свідомо не надала таку інформацію ні до виконавчої служби, ні позивачу, що потягло безпідставне стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь ОСОБА_2 , то відповідач повинен відшкодувати безпідставно отримані кошти на користь позивача у розмірі 218 614,07 грн. Сума вказана відповідно до звітів про здійснені відрахування військової частини НОМЕР_1 від 01 вересня 2024 року №1849/5 м. Лиман.
При цьому, будь-якої вини з боку державного виконавця у даному випадку, на переконання суду, немає, зважаючи на те, що відповідно до ч.4, ч.8 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», саме сторони виконавчого провадження (стягувач та боржник) зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій. При цьому, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8 ст.19 Закону). Натомість дії та поведінка відповідача як стягувача у рамках виконавчого провадження вочевидь були недобросовісними та несумлінними, а відтак свідчили про порушення цих приписів Закону України «Про виконавче провадження».
Зважаючи на те, що державний виконавець виконував судове рішення відповідно до чітких вказівок про стягнення аліментів, зазначених у виконавчому листі «до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 23-річного віку», в той час як кінцевої дати стягнення аліментів ні у судовому рішенні, ні у виконавчому документі не було, а на момент вчинення виконавчих дій ОСОБА_4 не досягла 23-річного віку, а відомостей про закінчення нею навчання стягувач своєчасно не надала, тому безпідставне стягнення аліментів в результаті допущення у даному випадку рахункової помилки або протиправності з боку державного виконавця є виключеним.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп. стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180, 182, 183, 192 СК України, ст. ст. 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення надмірно сплачених коштів (аліментів) - задовольнити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , безпідставно отримані кошти у розмірі 218 614,07 грн. (двісті вісімнадцять тисяч шістсот чотирнадцять гривень сім копійок).
Судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп. стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь позивача ОСОБА_1 .
Копію цього рішення невідкладно надіслати сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Олександр ОЛЕКСІЄНКО