УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

18 вересня 2025 рокуСправа №451/1451/25
Провадження № 2/451/561/25

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Магонь О.З., перевірила матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИЛА:

27 серпня 2025 року до Радехівського районного суду Львівської області за вх.№6717 надійшла позовна заява, яку подала адвокат Дороніна Інна Леонідівна в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яка розподілена судді Магонь О.З.

Проаналізувавши матеріали позовної заяви вважаю, що позов не підсудний Радехівському районному суді Львівської області з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Встановлено, що позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, який є громадянином Республіки Бенін із вимогами про розірвання шлюбу.

Оскільки, відповідач є громадянином іншої держави, процесуальні питання пов`язані з вирішення цього спору регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Під час відкриття провадження у справі з іноземним елементом обов`язком суду є з`ясування дотримання позивачкою вимог цього Закону.

Згідно зі ст. 63 Законом України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

За правилами ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання, або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за №11 від 21 грудня 2007 року, позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред`являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за місцем проживання будь-кого з них. У разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 1 вересня 2025 року представник позивача додала докази, що відповідач мав останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією заяви на приєднання до «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб» та полісом №008/001-8162/01К1.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Оскільки, відповідач мав останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Радехівського районного суду Львівської області, у зв`язку із чим справу необхідно передати на розгляд Личаківського районного суду м. Львова, про що просить представник позивача ОСОБА_3 у своєму клопотанні про усунення недоліків.

Статтею 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

З огляду на викладене, доходжу висновку, що потрібно передати справу за підсудністю на розгляд Личаківського районного суду м. Львова, до територіальної юрисдикції якого належить вищевказаний позов.

Керуючись ст. 30-32, 258-261, 316, 353 ЦПК України, на підставі п. 3-1 Розділу XІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-IX, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати на розгляд Личаківського районного суду м. Львова, який розташований за адресою: вул. Б.Лепкого, 16, м. Львів, Львівська область, 79007.

Копію ухвали направити стороні позивача для відома.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://rh.lv.court.gov.ua/sud1317/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення (у день її підписання суддею), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяМагонь О. З.