Справа № 333/1240/25
Провадження № 2/333/1995/25
11 серпня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Ніколаєвої Г.Г., представника третьої особи Петренко Г.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в режимі відеоконференції, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ніколаєвої Галини Григорівни до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -
10.02.2025 року позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ніколаєвої Г.Г. через систему «Електронний суд» звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою, яку було уточнено останньою 17.02.2025 року, до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовна заява мотивована тим, що з 01.10.2023 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2018 року, що набрало законної сили.
У період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4
20.08.2022 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище від попереднього шлюбу « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
Зазначала, що відповідач з 2015 року перестав цікавитись життям дітей, їх розвитком та здоров`ям, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Діти проживають разом з нею та перебувають на повному її утриманні та забезпеченні. Позивач виховує і повністю утримує дітей, бере участь у їх житті, відвідує батьківські збори у школі, цікавиться їх навчанням та успішністю в навчальному закладі.
З 2016 року відповідач не бачив дітей взагалі, не цікавився та не проявляв інтерес до їх життя.
Позивач самостійно несла витрати на виховання, навчання, лікування та забезпечення звичайних побутових потреб дітей. Відповідач не брав участі у матеріальному забезпеченні дітей, платить аліменти відмовлявся, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2022 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 27.09.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.
Посилаючись на те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків і діти залишилися без його опіки, протягом всього часу проживають з позивачем та її чоловіком, якого вважають своїм батьком, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав.
Ухвалою судді від 17.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Відзив на позов до суду не надходив.
Ухвалою суду від 04.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
01.07.2025 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ніколаєва Г.Г. підтримали заявлені позовні вимоги та прохали їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач надала додаткові пояснення про те, що фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинилися у 2015 році, діти залишилися мешкати з нею. Відповідач як під час шлюбу, так і в подальшому, зловживав спиртними напоями, одного разу прийшов до дитячого садочку та намагався силою забрати сина, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Вже після того як вони почали як подружжя мешкати окремо, він повів дітей у парк, де у кафе випив, почав кричати на дітей, поводив себе агресивно, діти злякалися. Після цього випадку вона сказала, що бачити дітей він може тільки у її присутності. Остання з ним зустріч вдома закінчилася тим, що він наніс їй побої на очах у дітей, вона потрапила до лікарні. Діти дуже злякалися побаченого, плакали, донька після цього категорично відмовилася спілкуватися та бачитися з батьком. З 2016 року відповідач взагалі не бачиться та не спілкується з дітьми, з ніякими святами їх не вітає, їх дні народження ігнорує. На прохання позивача допомогти дітям матеріально казав, що «це її проблеми», аліменти з нього вона була змушена стягувати по суду. Останній рік він їх сплачує більш менш регулярно. Контакту із вчителями, класними керівниками гімназії, де навчаються діти, відповідач не підтримує. Син батька майже не пам`ятає, останній раз він бачив його коли йому було 2-3 роки, донька пам`ятає, але каже, що у неї про батька залишилися лише негативні спогади. Наразі вона перебуває у другому шлюбі, у них з чоловіком є спільна дитина. Діти вважають своїм батьком вітчима, з яким у них склалися добрі, теплі стосунки, вони отримують від нього необхідну підтримку та захист, останні п`ять років саме він допомагає їй з вихованням та утриманням дітей. Вона радилася з дітьми щодо даного позову, діти її підтримали та не заперечували щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Також зазначила, що ніяких перешкод у спілкуванні батька з дітьми вона не чинила, він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків добровільно.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив та відзиву на позов не подав, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Судом вжито достатньо заходів щодо належного та чисельного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, які б в разі добросовісного ставлення відповідача до своїх процесуальних обов`язків, дозволили б йому прийняти участь в судовому розгляді та висловити позицію.
Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, ОСОБА_8 у судовому засіданні позов підтримала, вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей, буде відповідати їх інтересам. Також пояснила, що представники органу опіки та піклування виходили за місцем проживання позивача та її дітей, спілкувалися з ними. Умови проживання гарні, у дітей є все необхідне для відпочинку, розвитку, навчання. Діти проживають з матір`ю, вітчимом та братом, взаємовідносини в родині добрі, позивач та її чоловік піклуються про дітей, останнього діти називають батьком. Батька діти давно не бачили, не спілкували з ним, останній свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей.
Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач відзив на позов не подав, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення на підставі письмових доказів, які наявні у справі.
Ухвалою суду від 11.08.2025 року зазначений позов вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів.
За клопотанням представника позивача у судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_9 , яка зазначила, що вона є двоюрідною сестрою позивача та хрещеною її сина ОСОБА_4 . Вказала, що часто буває вдома у сестри, постійно спілкується з її дітьми. Відповідача вона востаннє бачила дуже давно, він не бажає з дітьми спілкуватися, не цікавиться їх життям, участі у вихованні не бере. Під час спільного проживання з позивачем та дітьми, відповідач зловживав спиртними напоями, підіймав на сестру руку, все це відбувалось у присутності дітей. Діти про нього ніколи не згадують. Батька їм замінив вітчим, діти називають його батьком.
За клопотанням представника позивача у судовому засіданні була допитана малолітня ОСОБА_3 , яка пояснила, що вона мешкає разом із мамою, вітчимом, якого називає батьком, та братами. З рідним батьком не спілкується вже дуже давно і самостійно не намагалася з ним побачитися, оскільки не бажає цього, після того як батька вчинив насильство над її мамою в її присутності. Вона бачила як він бив маму. Її вихованням та утриманням в повній мірі займається її мама. Вона не заперечує проти позбавлення її батька батьківських прав щодо неї, оскільки він вже давно зник з її життя.
За клопотанням представника позивача у судовому засіданні був допитаний малолітній ОСОБА_4 , який пояснив, що він взагалі не пам`ятає свого рідного батька, останній з ним не спілкується, не бачиться. Зараз він проживає з вітчимом, між ними існують гарні відносини, він з ним грається, називає його батьком. Він не заперечує проти позбавлення його батька батьківських прав щодо нього.
Вислухавши пояснення позивача, її представника, представника районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, допитавши свідків, врахувавши думку малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.
За положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 цього Кодексу).
За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 333/3744/18 від 14.08.2018 року (а.с. 11).
У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , видане повторно Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 26.09.2013 року, актовий запис № 1080) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , видане Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 02.12.2024 року, актовий запис № 1171) (а.с. 9, 9 зв.ар.).
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 27.09.2021 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 12-13).

Вказане судове рішення знаходиться на виконанні в Комунарському ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ВП № 69440774, що підтверджується постановою державного виконавця Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 02.08.2022 року (а.с. 13 зв.).

20.08.2022 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище від попереднього шлюбу « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 , виданим 20.08.2022 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 15).

ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_5 та дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом ОСББ «Водограйна, 10» від 07.10.2024 року (а.с. 14 зв.) та Витягами з реєстру територіальної громади (а.с. 8 зв., 10, 10 зв.).

На підставі довідки № 03-06/156 від 30.09.2024 Запорізької гімназії № 97, характеристики та довідки про міру участі батька ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_4 , стверджується те, що ОСОБА_4 навчається в 4 класі засобами дистанційних технологій. Батько дитини контакту з гімназією не підтримує, із вчителями та класним керівником не спілкується. Навчанням та вихованням дитини повністю займається мати ОСОБА_1 (а.с. 16, 17, 18).

На підставі довідки № 03-06/159 від 02.10.2024 Запорізької гімназії № 97, характеристики та довідки про міру участі батька ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_3 , стверджується те, що ОСОБА_4 навчається в 7 класі засобами дистанційних технологій. Батько дитини контакту з гімназією не підтримує, із вчителями та класним керівником не спілкується. Навчанням та вихованням дитини повністю займається мати ОСОБА_1 (а.с. 16 зв., 17 зв., 18).

Згідно з інформацією, наданою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» за вих. № 01-15/276 від 22.11.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , перебувають на обліку в амбулаторії № 10. На протязі останніх п`яти років на прийоми до лікаря з дітьми завжди приходила мати. Питаннями медичного характеру стосовно обстеження, лікування, профілактики захворювань дітей займається мати. За цей час батько станом здоров`я дітей не цікавився, дитячу амбулаторію не відвідував (а.с. 18 зв.).

За результатами психологічного дослідження, виконаного судовим експертом Куратченко І.Є. та засвідченого відповідним висновком № 031 від 20.01.2025 року, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сформовано уявлення про родину, до складу якої входять вони, їх молодший брат ОСОБА_12 , мати та вітчим. Діти вважають батьком вітчима. Отримують від нього необхідну підтримку та захист. 3 біологічним батьком бажання спілкуватися не виявляють. ОСОБА_13 його майже не пам`ятає, а ОСОБА_14 має лише неприємні спогади. ОСОБА_14 та ОСОБА_13 не бажають відновлювати та підтримувати спілкування з біологічним батьком, до матері та вітчима вони ставляться з повагою та любов`ю.

За підсумками розгляду матеріалів справи судом встановлено, що відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, що є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дітей.

Батьківські обов`язки стосовно дітей виконує лише мати. В сім`ї панує доброзичлива атмосфера, діти зростають та розвиваються в любові та повазі, для них створені всі умови для повноцінного розвитку та виховання. Батько проживає окремо, з дітьми ніяких стосунків не підтримує, не спілкується, не виявляє до них батьківської уваги, турботи. Відповідач не займається вихованням дітей, не цікавиться їх життям, не виконує батьківських обов`язків, не має наміру бачитись з дітьми, не цікавиться їх станом здоров`я та навчанням.

Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Вирішуючи питання щодо вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого.

Пунктом другим ст. 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц).

Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 року по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111).

Також, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Ілля Ляпін проти Росії» № 70879/11 від 30.06.2020 року зазначив, що контакт з батьком на протязі 7 років втрачений, батько не сплачував аліменти, що свідчить про ухилення від батьківського піклування (п. 50, 57).

Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дітей. Сам відповідач не з`явився ані до суду для розгляду цієї справи, ані до комісії з питань захисту прав дитини, не залучив до участі у справі представника. На думку суду, така його поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі дітей.

При розгляді цього спору суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, без поважних причин залишив їх без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми, а отже поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.

З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дітей, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дітей.

Судом також враховується думка малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не заперечили проти позбавлення їх батька батьківських прав у відношенні них.

На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дітьми та батьком зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення його батьківських прав не становитиме втручання в значенні п. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується п. 1 ст. 8 цієї Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 82, 89, 130, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 165 СК України, Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ніколаєвої Галини Григорівни до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше двох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 серпня 2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик