Справа № 346/1218/25
Провадження № 2/346/1131/25
12 вересня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі головуючого судді Калинюка О.П.
з участю секретаря Насадик В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування,
позовні вимоги сторона позивача обґрунтовує тим, що 11.05.2021 року між позивачем та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладено договір страхування наземного транспорту № 641/19-Тз/X/01/2, згідно з яким позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Mazda CX-9», державний номерний знак « НОМЕР_1 », його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).
12.05.2022 року о 15 год. 40 хв. в м. Коломия Івано-Франківської області відповідач, керуючи автомобілем марки «Opel Astra», державний номерний знак « НОМЕР_2 », рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги у русі автомобілю марки «Mazda CX-9», державний номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, а саме по вул. Шухевича в м. Коломия Івано-Франківської області, та допустив зіткнення із вказаним автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження цих транспортних засобів. Вказаними діями відповідач порушив п.16.11 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).
У зв`язку із зазначеним позивач виплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 183 558 грн. 77 коп., однак, цивільно-правова відповідальність відповідача як власника вказаного автомобіля марки «Opel Astra» не була застрахована на момент ДТП. Тому позивач вважає, що має право суброгації до відповідача у вищевказаному розмірі фактично завданих збитків.
20.06.2022 року позивач надіслав на адресу відповідача претензію про відшкодування збитку, проте, відповідач на цю претензію не відповів.
У зв`язку із цим сторона позивача просить стягнути з відповідача вищевказаний розмір грошових коштів як відшкодування витрат, заподіяних позивачу, та судові витрати в розмірі 3 028 грн.
Сторона позивача в судове засідання не з`явилася, 30.06.2025 року та в подальшому представник позивача подав через підсистему «Електронний Суд» клопотання, в якому просила проводити судові засідання без її участі та задовольнити позов, вказавши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов.
19.05.2025 року представник відповідача, адвокат Бежук Степан Миколайович подав до суду клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи, який було призначено на 19.05.2025 року, у зв`язку з необхідністю ознайомитись з матеріалами даної справи (а. с. 174).
У зв`язку з цим судове засідання було відкладено.
12.06.2025 року вказаний представник відповідача подав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи, який було призначено на 12.06.2025 року, у зв`язку з тим, що відповідач не має змоги взяти участь в судовому засіданні, оскільки перебуває за кордоном (а. с. 183).
У зв`язку з цим судове засідання було відкладено.
08.07.2025 року вказаний представник відповідача подав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи, який було призначено на 08.07.2025 року, у зв`язку з його участю в слідчих діях.
Статтею 6 Конвенції про захист правлюдини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 р. у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.).
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Отже, суд вважає, що відповідач та його вказаний представник мали достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та викладення своєї позиції письмово чи усно в судових засіданнях (понад півтора місяці). Твердження представника відповідача про його участь в слідчих діях нічим не підтверджена, так само як твердження про те, що відповідач перебуває за кордоном. Подальше відкладення судового розгляду не узгоджуватиметься із принципом розумних строків розгляду справи, а тому суд не вбачає підстав для такого відкладення.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 17.05.2019 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 643/19-Тз/X/01 строком по 16.05.2023 року (а. с. 5-9).
Згідно з даними акту огляду транспортного засобу № 78, складеного представником позивача 25.05.2022 року, постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.05.2022 року, винесеною у справі № 346/1775/22, 12.05.2022 року в м. Коломия Івано-Франківської області відповідач, керуючи автомобілем марки «Opel Astra», державний номерний знак « НОМЕР_2 », рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги у русі автомобілю марки «Mazda CX-9», державний номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, а саме по вул. Шухевича в м.Коломиї Івано-Франківської області, та допустив зіткнення із вказаним автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого ці транспорті засоби зазнали механічних пошкоджень, а саме: автомобіль марки «Mazda CX-9» - пошкодження переднього правого крила, переднього диску, передньої та задньої дверей з правого боку, заднього крила та частково заднього бампера, автомобіль марки «Opel Astra» - переднього бампера. Вказаними діями відповідач порушив п. 16.11 ПДР України (а. с. 23, 27, 28).
13.05.2025 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (справа № 006.00692822), за фактом вищевказаної ДТП (а. с. 17).
Відповідно до даних звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 78, складеного 26.05.2025 року позивачем, вартість зазначеного автомобіля марки «Mazda CX-9» станом на зазначену дату становить 979 359 грн. 88 коп., вартість відновлювального ремонту вказаного колісного транспортного засобу внаслідок вищевказаної ДТП становить 228 261 грн. 59 коп. з ПДВ (а. с. 24-27).
Відповідно до страхового акту № 006.00692822-1, складеного представником позивача 30.05.2022 року, розрахунку страхового відшкодування від 30.05.2022 року, наданого представником позивача, та платіжного доручення № 28195832 від 06.06.2022 року, позивач перерахував ТзОВ «Альянс-ІФ» грошові кошти в розмірі 183 558 грн. 77 коп. в якості страхової виплати за ОСОБА_2 на підставі вищевказаного розрахунку (а. с. 68-70).
Згідно з даними відповіді з Централізованої бази даних Моторно-транспортного бюро України від 12.05.2022 року визначити статус полісу та страховика, що видав поліс на вищевказаний автомобіль марки «Opel Astra», не вдалося (а. с. 71).
20.06.2022 року сторона позивача скерувала на адресу відповідача претензію № 200622-534, в якій пропонував останньому в досудовому порядку здійснити перерахування грошових коштів у розмірі 183 558 грн. 77 коп. на банківський рахунок позивача в якості відшкодування виплаченого страхового відшкодування. З позовної заяви вбачається, що відповідь на цю претензію відповідач не надав (а. с. 72).
Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Як вбачається з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно дост. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно з п. 22.1 ст. 21 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до абзацу 1 пункту 36.1 статті 36 даного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до абзацу 1 пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Відповідно до пункту 36.4 статті 36 даного Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Таким чином, судом встановлено, що позивач відповідно до вимог чинного законодавства та на виконання умов вищевказаного договору страхування здійснив відшкодування майнової шкоди ОСОБА_2 як потерпілому в ДТП майнової шкоди, завданої внаслідок протиправних дій відповідача, який не мав укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Отже, оскільки, позивач відшкодував шкоду, заподіяну з вини відповідача, то позивач набув право зворотної вимоги до відповідача в розмірі виплаченого відшкодування відповідно. Тому є обґрунтованою позивачем вимога про стягнення з відповідача 183 558 грн. 77 коп., витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, як з особи, відповідальної за завдану шкоду. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом також встановлено, що позивачем за звернення з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн., що стверджується платіжною інструкцією № 62526588 від 21.02.2025 року (а. с. 4).
Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог.
На підставі статей 512, 514, 979, 1166, 1187, 1191 ЦК України, статей 6, 21, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та керуючись статтями 141, 263-265, 268, 273, 280-289, 352-355 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що ухвалив дане рішення, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня ухвалення цього рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення даного рішення .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 17.09.2025 року.
Суддя: Калинюк О. П.