2/465/920/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23.09.2025 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі головуючого судді Ванівського Ю.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в м. Львові позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.06.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Р24.950.73055. Відповідно до п. 1.1 Договору кредиту №Р24.950.73055 від 23.06.2014 року, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 20 416,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов Договору кредиту та Додатками до даного договору, який є його невід`ємною частиною. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 20 416,00 грн. строком на 23.06.2019 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами. Однак позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує.

Також 06.07.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду №С01.950.74553 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. строком до 06.07.2021 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договорами кредиту та відповідно до довідки розрахунку заборгованості у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором №Р24.950.73055 від 23.06.2014 року станом на 03.12.2020 року становить 39 417, 68 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 10 858,51 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 11 287,09 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 17 272,08 грн.; договором №С01.950.74553 від 06.07.2016 року станом на 03.12.2020 року становить 29 043,18 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 10 000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 19 043,18 грн. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 03.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідачу скеровувалася копія ухвали Франківського районного суду м.Львова від 03.06.2025 року, на адресу її зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №06 102 582 157 64, яке повернулось на адресу суду з конвертом з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Тому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України, слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.06.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Р24.950.73055.

Відповідно до п. 1.1 Договору кредиту №Р24.950.73055 від 23.06.2014 року, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 20 416,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов Договору кредиту та Додатками до даного договору, який є його невід`ємною частиною.

Пунктом 1.3. договору визначено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 10.0000% річних від залишкової суми кредиту.

Згідно довідки розрахунку заборгованості сума боргу ОСОБА_1 за кредитним договором №Р24.950.73055 від 23.06.2014 року становить 39 417, 68 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 10 858,51 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 11 287,09 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 17 272,08 грн.

Крім того, 06.07.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду №С01.950.74553 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. строком до 06.07.2021 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами.

Пунктом 3.1. угоди передбачено, що максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 гривень.

Пунктом 3.3. угоди визначено, що процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 42,0000% річних.

Згідно довідки розрахунку заборгованості сума боргу ОСОБА_1 за кредитним договором №С01.950.74553 від 06.07.2021 року становить 29 043,18 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 10 000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 19 043,18 грн.

03.12.2020 року між Акціонерним товариство «Ідея Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90.

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу.

Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень даної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора.

Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором.

Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.

Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Також суд враховує, що згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відтак, суд вважає, що у позивача виникло право на заявлення вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за заборгованості за основним боргом за договором №Р24.950.73055 від 23.06.2014 року становить 29 206,62 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 10 858,51 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 11 287,09 грн., заборгованість за №% річних за користування кредитом 1451,18 грн., заборгованість за інфляційними витратами 5 609,84 грн. та за угодою №С01.950.74553 від 06.07.2021 року становить 34 245, 79 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 10 000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 19 043,18 грн., заборгованості за 3% річних за користування кредитом - 1069,24 грн., заборгованості за інфляційними втратами 4133,37 грн., а тому в цій частині позов є підставним та підлягає до задоволення.

Щодо частини позовної вимоги про стягнення заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 17 272,08 грн.за договором №Р24.950.73055 від 23.06.2014 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу третього частини четвертоїстатті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»(у редакції чинній на час укладення кредитного договору) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежітощо за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону, є нікчемною.

Згідно із частиною п`ятоюстатті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»(у редакції чинній на час укладення кредитного договору) до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положенняцьогоЗаконупро несправедливі умови в договорах, зокрема, положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Пунктом 1.4. договору №Р24.950.73055 від 23.06.2014 року визначено, що за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2.3500% від початкової суми кредиту.

Суд звертає увагу, що у договорі не вказано за яку саме послугу позивач встановив комісію.

Умови самого договору не містять переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.

Таким чином, вказаними умовами кредитного договору передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування (супроводження) кредиту, яка складає 2,3500 % щомісячно від початкової суми кредиту та відповідно до графіку щомісячних платежів становить 479,78 грн/міс.

З огляду на вищевикладене, встановлення позичальнику (відповідачці) щомісячної плати за послуги банку, які за законом повинні надаватись споживачеві безоплатно, не відповідають приписам Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічна позиція викладене у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19.

Відтак, з врахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями за договором №Р24.950.73055 від 23.06.2014 року в сумі 17 272,08 грн., отже такі вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково (78,6%), суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2380,11 грн. (3028,00 грн. х 78,6% = 2380,11 грн.).

З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрат на професійну правничу допомогу), суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Для підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат позивач подав до суду копії наступних документів: договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року, додаткову угоду №6 від 12.06.2023 року до договору №28092021-1 від 28 вересня 2021 року, акт №16 прийому-передачі реєстру боржників від 23 травня 2024 року за договором №28092021-1 від 28 вересня 2021 року, акт №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 11 вересня 2023 року, витяг зі статуту адвокатського об`єднання «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ», платіжну інструкцію від 14.09.2023 р. №265 на суму 112 000,00 грн. (призначення платежу: оплата правової допомоги за договором №28092021-1 від 28.09.2021).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на наведене та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, задоволення позовних вимог, співмірність понесених витрат із ціною позову, значення справи для позивача, вимоги розумності і справедливості, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в розмірі 7 000 гривень. Зазначений розмір витрат на правову допомогу суд вважає належним та співмірним із характером правовідносин та складністю справи.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80, 81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України,-

ухвалив:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» заборгованість за договором №Р24.950.73055 від 23.06.2014 року становить 29 206 (двадцять дев`ять тисяч двісті шість) грн. 62 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 10 858,51 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 11 287,09 грн., заборгованість за №% річних за користування кредитом 1451,18 грн., заборгованість за інфляційними витратами 5 609,84 грн. та за угодою №С01.950.74553 від 06.07.2021 року становить 34 245 (тридцять чотири тисячі двісті сорок п`ять) грн. 79 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 10 000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 19 043,18 грн., заборгованості за 3% річних за користування кредитом - 1069, 24 грн., заборгованості за інфляційними втратами 4133,37 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» суму судового збору в розмірі 2 380 (дві тисячі триста вісімдесят) гривень 11 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 23 вересня 2025 року.

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», , адреса: 04071, м.Київ, вул. Набережно Лугова, 8;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ..

Суддя Ванівський Ю.М.