КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 752/8006/24 Головуючий у суді І інстанції: Плахотнюк К.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Полєтаєва Ігора Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року позивач ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Полєтаєв І.О., звернулася до суду з позовом про стягнення з Долинської (Скибенко) витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу внаслідок ДТП в розмірі 51793,53 грн, витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу в розмірі 4000 грн, моральну шкоду в розмірі 20000 грн, а всього 75793,53 грн, а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.11.2023 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом легковий Toyota Land Cruiser 150 д.н.з НОМЕР_1 стала учасницею ДТП за адресою м. Київ, перехрестя вул. І. Федорова та вул. Антоновича, 66; в результаті ДТП нанесена шкода транспортному засобу позивача.

Відповідно до схеми місця ДТП, яка була складена працівниками поліції, другим учасником ДТП є відповідач ОСОБА_3 , яка керувала транспортним засобом Suzuki SX-4 д.н.з НОМЕР_2 .

Зазначено, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2024 року в справі № 752/24449/23 ОСОБА_2 було визнано винуватою у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

11.12.2023 року на замовлення позивача був складений звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 109-12-23, який складений ТОВ «ІТС Моторс». Вартість оцінки становила 4000 грн.

20.12.2023 року позивач звернувся до ПрАТ «СК» ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування, були надані також усі необхідні для виплати відшкодування документи.

23.12.2023 року ФОП ОСОБА_4 було виконано відновлювальні роботи ТЗ легковий Toyota Land Cruiser 150 д.н.з НОМЕР_1 , вартість яких склала 126003 грн, що підтвержується актом виконаних робіт від 23.12.2023 року № МП-К-000376, рахунком на оплату від 23.12.2023 року № 4, довідкою від 29.03.2024 року № 1-29/2024.

З відповіді ПрАТ «СК» ВУСО» від 07.02.2024 року та матеріалів страхової справи вбачається, що на замовлення ПрАТ «СК» ВУСО» ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» був складений звіт № 31603 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ від 14.01.2024 року, згідно з яким вартість матеріального збитку без урахування ПДВ визначена в розмірі 76209,47 грн. Відповідно до страхового акту № 2329709-1 за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213301302 від 09.02.2023 року, на рахунок позивача від ПрАТ «СК» ВУСО» перерахувало страхове відшкодування в розмірі 74209,47 грн.

Таким чином, розмір витрат позивача на відновлювальний ремонт транспортного засобу внаслідок ДТП становить 51793,53 грн (126003,00 грн - 74209,47 грн).

15.02.2024 року на адресу ОСОБА_2 була направлена вимога № 68, якою відповідачу запропоновано в добровільному порядку сплатити на користь позивача зазначені витрати, однак вимога відповідачем не виконана.

Крім того позивачка визначила розмір моральної шкоди, яка становить 20 000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3000 грн, судовий збір у розмірі 1211, 20 грн, що становить належну до стягнення суму у розмірі 4211 грн 20 коп..

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Полєтаєв І.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Також просив судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача, а саме на оплату правової допомоги у розмірі 6000 грн, витрати на оплату судового збору у розмірі 1816,80 грн.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрератів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й екслуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрератів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Представник апелянта посилався на те, що в матеріалах справи містяться докази завдання позивачу відповідачем, внаслідок ДТП, матеріальної шкоди, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати позивача на відновлювальний ремонт транспортного засобу внаслідок ДТП в розмірі 51 793,53 грн та витрати позивача на проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу в розмірі 4000 грн.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги щодо моральної шкоди, представник апелянта зазначала, що позивачу спричинено душевні страждання, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням її транспортного засобу. В момент, коли позивач перебувала в своєму транспортному засобі (в момент ДТП), вона зазнала значного емоційного стресу, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я та душевний біль за пошкоджене майно. Від нервового стресу у позивача було затруднене дихання та головний біль. Зіткнення транспортних засобів відбулося зненацька. А вплинути на відвернення пригоди позивач ніяк не могла, а тому позивач відчула найсильніше хвилювання за своє життя та здоров`я.

По теперішній час у позивача наявні емоційні реакції при згадуванні ДТП, в тому числі проїжджаючи поблизу місця ДТП. Моральні страждання негативно позначились на стані здоров`я позивача, що окрім безсоння, проявляється у частому головному болі.

В результаті пошкодження транспортного засобу позивача суттєво змінилося її повсякденне життя та повсякденне життя її родини, оскільки позивач змушена була відшукати значну суму коштів для відновлювального ремонту транспортного засобу, а відповідно себе та свою родину обмежити в купівлі запланованих товарів, речей, відпочинку.

Тому представник апелянта вважає, що цілком обгрунтованою є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача у розмірі 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

03 вересня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Балаєва Лесі Анатоліївни, просила відмовити у ОСОБА_1 в задоволенні апеляційної скарги та позовної заяви до ОСОБА_5 про відшкодування збитків. Також просила відмовити адвокату Запальської З.М. у стягненні судових витрат.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу внаслідок ДТП у розмірі 51 793,53 грн та витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу у розмірі 4000 грн, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що постановою Правління Національного банку України від 30.05.2022 №109 затверджено нові ліміти відповідальності за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою, а саме за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160 000 грн на одного потерпілого. Постанова набрала чинності з 01 липня 2022 року.

Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Suzuki SX-4 д.н.з НОМЕР_2 була застрахована, тому суд першої інстанції вважав, що саме на страховика ПрАТ «СК «ВУСО», покладається обов`язок по відшкодуванню позивачу шкоди в межах, визначених умовами договору страхування, а саме у розмірі 160 000 грн.

Відомості про те, що позивач звертався до страхової компанії задля отримання страхового відшкодування, відмови останньої у проведенні такої або щодо перевищення розміру шкоди ліміту відповідальності страховика, матеріали справи не містять, доказів протилежного не надано.

За таких обставин, на суду першої інстанції прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення з ОСОБА_2 витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу внаслідок ДТП у розмірі 51793,53 грн як з особи, винної у завданні йому шкоди джерелом підвищеної небезпеки, є безпідставним.

Крім того, суд першої інстанції вважав, що не підлягає задоволенню вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу у розмірі 4000 грн, оскільки Звіт № 109-12-23 від 11.12.2023 року не був врахований судом при ухваленні рішення у справі.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивачка не в повній мірі обґрунтувала зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 20000 грн, та не надала відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких вона зазнала, і, які мали негативний вплив на її повсякденне життя. Суд першої інстанції враховуючи факт неправомірних винних дій ОСОБА_2 , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважав, що із відповідача підлягає стягненню 3000 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За правилами, передбаченими ст. ст. 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу;

Відповідно до пункту 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Відповідно до пункту 8.6.1. Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6., 8.6., 8.6.1., 8.6.2. Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Подібні правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18 (провадження № 61-11714св19).

Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 20 серпня 2024 року у справі №712/9328/21 та Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц.

Постановою Правління Національного банку України від 30.05.2022 №109 затверджено нові ліміти відповідальності за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою, а саме за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160 000 грн на одного потерпілого. Постанова набрала чинності з 01 липня 2022 року.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу легковий Toyota Land Cruiser 150 д.н.з НОМЕР_1 , що підтвержується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 20).

12 листопада 2023 року о 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 , керуючи ТЗ Suzuki SX-4 д.н.з НОМЕР_2 , та рухаючись по вул. Антоновича, 66 у м. Києві, під час зміни напрямку руху - виконанні повороту ліворуч, не зайняла відповідне крайнє положення і відповідну смугу руху проїзній частини і скоїла зіткнення з транспортним засобом Toyota Land Cruiser 150 д.н.з НОМЕР_1 , який рухався у попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушила п.п. 10.1, 10.4 ПДР України.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2024 року у справі №752/24449/23 ОСОБА_2 визнано винуватою у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу (а.с. 106).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника ТЗ Suzuki SX-4 д.н.з НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» відповідно до Полісу № 213301302 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.02.2023 року, зі строком дії договору з 12.02.2022 р. по 11.02.2024 р., лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 160 000 грн та франшизою у розмірі 2000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження пошкодження автомобіля Toyota Land Cruiser 150 д.н.з НОМЕР_1 позивачем були надані Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 109-12-23 від 11.12.2023 (а.с. 21), розрахунки ремонтної калькуляції № 109-12-23 від 13.12.2023 (а.с. 29-34), акт технічного огляду колісного засобу від 11.12.2023 року, акт виконаних робіт № МП-К-000376 від 23.12.2023 (а.с. 70), рахунок № 4 від 23.12.2023 (а.с. 72) та Довідка № 1-29/2024 від 29.03.2024 року про сплату коштів 11.12.2023 та 23.12.2023 року за ремонт автомобіля у загальній сумі 126 003 грн (а.с. 74).

За надання експертних послуг та виконання зазначеного Звіту позивачем було сплачено суму в розмірі 4000,00 грн, про що свідчить платіжна інструкція №2Рl663812 від 06.12.2023 року (а.с. 69).

Разом з тим матеріали справи містять Звіт № 31603 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ від 14.01.2024 року, який був складений ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» на замовлення ПрАТ «СК» ВУСО». Відповідно до цього звіту вартість матеріального збитку без урахування ПДВ визначена в розмірі 76209,47 грн, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, яка приймається рівною сумі вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових і величини втратою товарного вигляду та становить 88 875,37 грн.

При цьому, за даними Звіту № 31603 від 14.01.2024 року сума відновлювального ремонту зазначена з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування.

20.12.2023 року позивач звернувся до ПрАТ «СК» ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування, були надані також усі необхідні для виплати відшкодування документи.

На підставі страхового акту № 2329709-1 від 25.01.2024 року за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 213301302 від 09.02.2023 року (а.с. 89), ПрАТ «СК» ВУСО» на рахунок позивача здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 74209,47 грн, що не заперечується сторонами.

Як зазначає позивач, ним було витрачено на відновлювальний ремонт належного йому транспортного засобу кошти у загальному розмірі 126 003 грн, який складається з коштів на придбання запасних частин та матеріалів у сумі 99 851,00 грн, коштів, пов`язаних з виконанням робіт по ремонту автомобіля у сумі 26 152 грн (а.с. 70). Однак позивачем не було долучено первинного фінансового документу (квитанції, ордеру) щодо здійснення оплати, натомість надана довідка від 29.03.2024 року про сплату коштів, що не є належним та допустимим доказом.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу внаслідок ДТП в розмірі 51 793,53 грн та витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу у розмірі 4000 грн, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Suzuki SX-4 д.н.з. НОМЕР_2 (відповідач у справі) була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», а отже саме на страховика ПрАТ «СК «ВУСО» покладається обов`язок по відшкодуванню позивачу шкоди у межах ліміту страхування, а саме у розмірі до 160 000 грн.

Як встановлено судом, 25.01.2024 року ПрАТ «СК» ВУСО» на підставі страхового акту № 2329709-1 від 25.01.2024 року, здійснило на рахунок позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 74 209,47 грн (а.с.73, 89).

Позивачем не спростовані відповідними доказами висновки звіту Страхової компанії, за яким виплачено страхове відшкодування, та не підтверджена різниця у визначенні вартості матеріального збитку у звіті Страхової компанії та в акті виконаних робіт, проведеному ФОП ОСОБА_4 за заявою позивача, та витратами відповідно до даного акту. Не надано доказів того, що позивач заперечував проти виплати страхового відшкодування у визначеному страховою компанією розмірі, а також про те, що він звертався до Страхової компанії з питань виплати страхового відшкодування (в межах страхового ліміту - 160 000 грн) з огляду на проведений ремонт транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги про те, що майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду в загальному порядку, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки у звіті № 31603 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складений на замовлення ПрАТ «СК» ВУСО», зазначено, що у вартість (розмір) збитків не включена втрата товарної вартості (а.с. 94), а тому відсутні підстави для відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу, оскільки вона не визначена.

Крім того, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги як на підтвердження заявлених позовних вимог долучену позивачкою до позовної заяви довідку № 1-29/2024 від 29.03.2024 року, яка видана ОСОБА_1 про те, що вона сплатила ремонт автомобіля у зв`язку з пошкодженням в дорожньо-транспортній пригоді, а саме: рахунок № 8 від 11.12.2023 року на суму 89 699 грн, рахунок № 7 від 23.12.2023 року на суму 36 304 грн (а.с. 74), оскільки дана довідка є не первинним документом бухгалтерського обліку господарських операцій, які б підтвердили сплату позивачем зазначений сум на рахунок ФОП ОСОБА_4 ..

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення в цій частині відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Водночас суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, яка підлягає компенсації на користь позивача, з огляду на наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, з урахування того, що, внаслідок протиправної поведінки відповідача, порушено право володіння, користування та розпорядження позивачем належним йому автомобілем, порушився звичний життєвий уклад, що безумовно тягне за собою зміни у житті позивача, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 3 000 грн до 8 000 грн, що є розумним, виваженим і справедливим у його ситуації.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню в частині позовних вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди, тому, як наслідок, дійшов правильного висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу внаслідок ДТП в розмірі 51 793,53 грн та витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу у розмірі 4000 грн, а тому колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині слід залишити без змін, відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди слід змінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди із збільшенням цього розміру з 3 000 грн до 8 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Полєтаєва Ігора Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 лютого 2025 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , збільшивши цей розмір з 3 000 гривень до 8 000 (восьми тисяч) гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст постанови складено «18» вересня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

Є.В. Болотов