Справа № 308/1931/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І., з участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ», , адреса: вул. Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, м. Львів, до

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка не виконала умови укладеного кредитного договору, а саме, після настання терміну повернення кредиту, не погасила заборгованість у встановлений строк. Право вимоги за кредитним договором було відступлено новому кредитору - позивачу. Станом на дату подання позовної заяви, у відповідачки перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 28 630,00 грн, яка складається з 7 000,00 грн заборгованості за сумою кредиту, 20 300,00 грн заборгованості за відсотками, 1330,00 грн заборгованості за комісією. Позивач направив претензію відповідачці, в якій просив добровільно погасити вищевказану заборгованість, однак, відповідачка проігнорувала вимоги банку, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «Кредит-капітал» було змушене звернутися за захистом своїх прав до суду.

10 березня 2025 року відповідачка подала відзив на позоа, у якому проти заявлених позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що ніяких заяв для отримання кредиту 14.12.2022 вона не подавала і жодних документів не підписувала, так як у період з 10.12.2022 по 14.12.2022 були здійснені шахрайські дії відносно її рахунків у АТ КБ «Приват Банк». Заборгованість, про яку стверджує позивач, є наслідком шахрайських дій, до яких відповідачка жодного відношення не має. Підстави для стягнення з відповідачки будь-яких сум відсутні, так як позивач не довів, що заволодіння грошовими коштами сталося внаслідок розголошення реквізитів платіжної карти відповідачки, її втрати, розголошення пароля доступу до мобільного додатку «Приват24», інших дій або бездіяльності відповідачки, що призвели до несанкціонованого доступу сторонніх осіб до банківського рахунку відповідачки. Відповідачка зверталася із заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій до служби безпеки АТ КБ «Приват Банк», на гарячу лінію «Дія» та із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

27 березня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача повністю заперечує твердження відповідачки про шахрайські дії щодо неї, покликаючись на те, що банком здійснювалася процедура автентифікації, тому відповідальність за вчинені операції покладається на власника рахунку, тобто на відповідачку. Підписання відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора із кодом кредитного договору свідчить про те, що вона була у повній мірі поінформована про умови надання кредиту, свої права та обов`язки за цим договором.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачка подала письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Із заяви-анкети від 14.12.2022 вбачається, що цього дня ОСОБА_1 підписала анкету-заяву на кредит № 7945970, в якій просить видати їй 7 000,00 грн кредиту, на строк 10 днів, а саме з 14.12.2022 до 24.12.2022.

У період 10.12.2022 до 14.12.2022 на відповідачку оформлено платіжні картки за номерами 5168….. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 7945970 від 14.12.2022, заборгованість станом на 14.12.2022 становить 28 630,00 грн, зокрема, заборгованість за сумою кредиту - 7 000,00 грн, заборгованість за комісіями - 1330,00 грн, заборгованість за відсотками - 20 300,00 гривень.

На виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.06.2025, АТ КБ «Приват Банк» надав інформацію, відповідно до якої у період з 25.07.2017 по 10.12.2022 фінансовим номером телефону відповідачки був номер НОМЕР_7 . Крім того, у період з 09.12.2022 по 14.12.2022 відбулась зміна паролю та логіну до додатку «Приват24» через мобільний додаток «Приват24», а саме 10.12.2022 о 06 год. 15 хв. та о 06 год. 29 хвилин. Як саме відбувалась зміна паролю банк повідомити не може, позаяк, дана інформацію зберігається банком протягом одного року.

Відповідно до інформації, наданої ПрАТ «ВФ України», абонентські номери « НОМЕР_7 » та «НОМЕР_12» обслуговувалися анонімно (знеособлено). У період часу з 05 год. 00 хв. 10.12.2022 по 23 год. 59 хв. 14.12.2022 блокування, зміна, перевипуск SIM-карт з абонентськими номерами « НОМЕР_7 » та « НОМЕР_8 » не зафіксовано.

Згідно зі скриншотом екрану мобільного телефону 10.12.2022, відповідачці неодноразово телефонували з мобільного номеру « НОМЕР_9 », а саме - о 06 год. 05 хв., 06 год. 06 хв., 06 год. 08 хв., 06 год. 10 хв., 06 год. 11 хв., 06 год. 13 хв., 06 год. 15 хвилин.

13 грудня 2022 року відповідачка звернулася до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

14 грудня 2022 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до фабули, відображеної у витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0001767 від 14.12.2022, до чергової частини надійшла заява ОСОБА_1 про те, що невідома особа шляхом обману, з використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділа її грошовими коштами з банківської картки банку «ПриватБанк» № НОМЕР_10 та банківської картки банку «ПриватБанк» № НОМЕР_11 в сумі 55 000 гривень.

Оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги», автентифікація - це процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг; держатель платіжного інструменту - фізична особа, яка на законних підставах використовує платіжний інструмент для ініціювання платіжної операції з відповідного рахунку для виконання платіжних операцій або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного платіжного інструменту; емітент платіжних інструментів (далі - емітент) - надавач платіжних послуг, який надає послугу емісії платіжних інструментів та має право на надання такої послуги відповідно до цього Закону; користувач платіжних послуг (далі - користувач) - фізична особа або юридична особа, яка отримує чи має намір отримати платіжну послугу як платник або отримувач (або обидва одночасно) та/або є власником електронних грошей (цифрових грошей Національного банку України), а в разі надання послуг банком - клієнт банку.

Згідно з п. 6 ч. 19 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги», емітент зобов`язаний повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу.

У разі невиконання емітентом обов`язку з інформування користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від виконання таких операцій несе емітент. Обов`язок емітента щодо повідомлення користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі: інформування емітентом користувача про кожну виконану операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем; відмови користувача від отримання повідомлень емітента про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу користувача, про що зазначено в договорі про надання платіжних послуг.

Отже, в даному випадку саме на емітента покладається обов`язок повідомляти користувача про виконані операції з використанням електронних платіжних засобів. Неналежне повідомлення про такі операції має наслідком те, що ризик збитків від виконання таких операцій нестиме саме емітент.

Відповідно до ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги», користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Згідно з пунктом 136 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 164 від 29.07.2022, користувач зобов`язаний: 1) зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень, 2) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором.

Пунктом 140 розділу VII вищевказаного Положення передбачено, що користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Відповідно до пункту 141 розділу VII вищевказаного Положення, емітент зобов`язаний надавати прізвище, ім`я та по батькові, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).

Емітент під час видачі платіжного інструменту зобов`язаний поінформувати держателя про можливість або неможливість зміни ПІН-коду. Перша зміна ПІН-коду здійснюється безкоштовно (у разі можливості зміни ПІН-коду).

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків пункту 146 та 147 розділу VII Положення № 164).

Аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.

У ході судового розгляду справи, судом встановлено, що позивач не спростував, що про здійснення платежів та використання коштів за відкритими новими платіжними картками відповідачка була обізнана раніше аніж до моменту звернення до Банку за отриманням виписок по рахунку за період з 10.12.2022 по 14.12.2022.

Крім того, позивачем у даній справі жодним чином не спростовано факти неодноразових звернень Відповідачки до Приватбанку з приводу блокування карткових рахунків, які передували зверненню відповідачки до служби безпеки Приватбанку та правоохоронних органів з приводу вчинення щодо неї шахрайських дій.

Позивач не надав жодних доказів, що списання коштів відбувалося з відома та за розпорядженням відповідачки, адже виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, відповідачка не зволікаючи повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів.

Твердження позивача про здійснення автентифікації суд оцінює критично, адже позивачем не долучено жодних доказів, у тому числі внутрішніх документів банку, які в даному випадку регламентують процедуру ідентифікації користувача електронного платіжного засобу. Матеріали справи не містять Умов і правил надання банківських послуг, підписаних відповідачкою, які би можна розцінювати як частину договору банківського обслуговування.

Покликання позивача на те, що для зміни логіну користувача необхідно ввести вірний ПІН-код картки, а також правильний пароль із смс-повідомленням є непереконливими, так як у ході розгляду справи судом не встановлено, як саме за обставин спірних правовідносин проводилася зміна логіну користувача, а також надсилання банком будь-яких паролів відповідачці з тим, щоб ідентифікувати користувача із застосуванням одноразового паролю. На підтвердження своїх заперечень позивач не надав висновків службового розслідування, актів перевірок, викопіювань із програмного забезпечення тощо, які банк здійснив за результатами звернення позивачки до його служби підтримки Дія - Державні послуги онлайн.

Враховуючи інформацію, надану ПрАТ «ВФ України», відповідно до якої абонентські номери номери « НОМЕР_7 » та « НОМЕР_8 » обслуговуються анонімно (знеособлено), дає підстави для висновку, що зміна фінансового номеру не ідентифікує відповідачку, тобто неможливо достовірно стверджувати про те, що у даному випадку користувачем платіжного засобу була саме відповідачка.

Суд враховує, що факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання банківських операцій не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Таким чином, на підставі досліджених та належним чином оцінених у ході розгляду справи доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, беручи до уваги висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,20 грн слід залишити за позивачем.

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.І. Зарева