Справа № 127/2-6867/10
Провадження № 4-с/127/50/25
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бойко В.М., ознайомившись із матеріалами скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Липовецького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Липовецького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Вивчивши подану скаргу разом з доданими до неї документами, суд прийшов до висновку, що вона не відповідає вимогам, встановленим нормами цивільно-процесуального законодавства, а тому є підстави для залишення її без руху з метою усунення недоліків.

Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

Аналогічні роз`яснення щодо правил оформлення даного виду скарги містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

Оскільки статтею 448 ЦПК України прямо не визначено наслідків недотримання закону при подачі скарги на дії/бездіяльність державного виконавця, слід виходити з ч. 9 ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а тому застосовуються положення ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Разом з тим відповідно до ч. 1, 2 статі 15 ЗУ «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

З огляду на викладені положення, заявнику необхідно визначити та конкретизувати коло учасників з огляду на зміст заявлених вимог щодо суб`єктів оскарження, тобто залучити до участі у справі боржника (з наданням доказів відправки скарги на адресу боржника).

Відповідно до вимог ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як слідує зі змісту скарги заявниця не вказує конкретно коли дізнався про порушення свого права. Відтак заявниці слід визначитись з обставинами та доказами щодо моменту коли вона дізналася про порушення своїх прав та в чому такі порушення полягають та у разі пропуску строку звернення зі скаргою вказати їх поважні причини, надавши відповідні докази разом із клопотанням щодо поновлення строків звернення з цією скаргою.

За вказаного суд позбавлений можливості вирішити питання про дотримання заявником строків звернення до суду, визначеного ст. 449 ЦПК України.

При цьому, слід зауважити, що залишення заяви без руху з метою належної її оформлення у відповідності до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства не являє собою обмеженням у доступі до правосуддя. Згідно практики Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу наглядним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи вищезазначене, наявні підстави для залишення скарги без руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 185, 260, 261, 447-449 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Липовецького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, дана скарга буде вважатися неподаною та повернута заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя: