ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ковалівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, Фастівського районного територіального центру соціального обслуговування про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідній брат позивача ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,846 га кадастровий номер: :01:002:0003 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кищинської сільської ради Фастівського району Київської області.

ОСОБА_2 за життя склав заповіт, згідно з яким все належне йому майно заповів районному територіальному центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян управління праці та одиноких непрацездатних громадян управління праці та соціального захисту населення Фастівської РДА.

Позивач зазначає, що у визначений законом строк представник цього районного територіального центру не подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , а тому не прийняв спадщину після смерті спадкодавця.

ОСОБА_1 також у передбачений законом строк не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки йому було відомо про складений його братом заповіт на користь юридичної особи. Крім цього, у цей час він здійснював постійний догляд за своєю хворою дружиною.

Позивач зазначає, що він є спадкоємцем за законом другої черги (братом спадкодавця) після смерті ОСОБА_2 , однак у визначений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини із поважних причин.

У період часу з липня 2017 року по травень 2019 року хвороба його дружини призвела до того, що вона майже втратила працездатність та здатність обслуговувати себе й потребувала сторонньої допомоги.

Крім того, позивач повідомляє, що поховання брата він здійснював за власні кошти, але не мав можливості поїхати до нотаріуса та подати заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Зазначає, що тривала хвороба близького родича спадкоємця та відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна призвели до того, що позивач не зміг реалізувати своє право на прийняття спадщини протягом шестимісячного строку.

Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 16.07.2025.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.07.2025 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дьячук Н.В. про витребування доказів. Витребувано у державного нотаріуса Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Надії Петрівни належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наявності або довідку про відсутність спадкової справи.

Розгляд справи відкладено на 03.09.2025.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 17.09.2025 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не подав.

Представник позивача адвокат Дьячук Н.В. у судовому засіданні підтримала позов з підстав, що зазначені у ньому та надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила задовольнити позовні вимоги повністю. Пояснила суду, що у 2017 році помер рідний брат позивача. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,846 га кадастровий номер: :01:002:0003 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кищинської сільської ради Фастівського району Київської області. Позивачу було відомо, що його брат у 2007 році склав заповіт та заповів усе належне йому майно районному територіальному центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Управління праці та соціального захисту населення Фастівської РДА (зараз перебуває на стадії припинення шляхом ліквідації, теперішня назва Фастівський районний територіальний центр соціального обслуговування). З огляду на існування заповіту позивач не звертався як спадкоємець за законом із заявою про прийняття спадщини після свого померлого брата, оскільки був переконаний, що таке право було реалізоване спадкоємцем за заповітом. Крім цього, у період з 2017 року дружина позивача тяжко хворіла, у неї діагностоване онкологічне захворювання, у зв`язку з чим вона постійно проходила обстеження та лікування. Стан її здоров`я характеризувався постійними больовими відчуттями та станом, за якого вона не мала можливості самостійно себе обслуговувати і потребувала постійного стороннього догляду. Такий догляд їй надавав позивач. Після оперативного втручання дружині позивача було встановлено 3 групу інвалідності безстроково. Станом на сьогодні стан здоров`я дружини позивача вимагає постійного лікування, проведення певних процедур, операцій, нагляду лікарів. Все це дружина позивача може здійснити виключно за допомогою позивача. Навіть сьогодні він прибув до суду, однак перебуває у вкрай нестабільному емоційному стані через чергове відвідування сьогодні його дружиною лікаря. Представник позивача звернула увагу, що дружина позивача внаслідок наявних у неї хвороб майже втратила працездатність і потребує постійної сторонньої допомоги у побуті.

Крім цього представник позивача повідомила, що позивач за власний кошт здійснив поховання свого померлого брата. Лише у 2024 році позивачу стало відомо, що Центр не реалізував свої права спадкоємця за заповітом після смерті його брата. Про вказану обставину йому повідомили орендарі, які користуються на праві оренди вказаною земельною ділянкою. Довідавшись про наявність у нього права спадкування за законом, позивач звернувся до нотаріуса із відповідною заявою. У березні 2024 року нотаріус прийняв постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із пропуском позивачем строку.

Представник позивача зазначає, що всі ці обставини у сукупності свідчать про те, що строк звернення позивача із заявою про прийняття спадщини ним пропущено у зв`язку з існуванням об`єктивних непереборних обставин, які йому перешкодили реалізувати свої право вчасно.

Представник Ковалівської сільської ради Фастівського району Київської області у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не подав. Подав до суду заяву, у якій зазначив про те, що визнає вимоги позову та просить розглядати справу за його відсутності.

Представник Фастівського районного територіального центру соціального обслуговування у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не подав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказав, що вона знає позивача багато років та перебуває з ним у дружніх стосунках. Йому відомо, що брат позивача проживав у Пилипівці і позивач їздив до нього. У 2017 році брат позивача помер. Дружина позивача має онкозахворювання, перенесла у зв`язку із цим два (а може і більше, бо він знає лише про два) оперативних втручання, ще не пройшло року як їй проведено третю операцію на хребті. Вана хворіє вже давно, ще до смерті брата позивача.

На запитання представника позивача свідок пояснив, що позивач поховав свого брата, поставив йому пам`ятник на кладовищі. На час смерті брата позивача його дружина вже хворіла. Крім цього, була тяжко хвора також і мати його дружини, вона осліпла, теж захворювання пов`язане із онкологією. Позивач постійно зайнятий доглядом за ними, він постійно дуже заклопотаний. Про заповіт свідок нічого не знає. Щось чув від дружини про це. Знає, що постійною проблемою позивача було залишити тещу без нагляду, бо вона без ніг і могла наробити біди. Останні роки позивач постійно зайнятий доглядом за хворою дружиною, допомагає їй з усим необхідним у побуті, бо вона сама нічого не може. Крім цього, на ньому тримається все їхнє господарство. Йому зараз дуже тяжко.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказала, що вона є сусідкою позивача і з 1973 року добре знає цю сім`ю. Їй відомо, що у 2017 році помер брат позивача. Позивач його поховав. До смерті брата дружина позивача перенесла операцію, була лежача, навіть на похороні не була. З того часу вона постійно хворіла та лікувалась, ходить з ціпком, вона сама не взмозі здійснювати дрібні побутові речу, їй у всьому допомагає чоловік. Вони навіть пенсію разом їздять забирати, бо вона сама не може. Раніше у позивача було господарство. Але з часу хвороби дружини він позбувся корови та свиней, залишились лише кури, бо йому дуже тяжко самому все обходити. Господарство є їхнім основним способом виживання, бо пенсія мала. Він сам доглядав город, бо потрібні гроші на лікування дружини. Він навіть їсти сам готував, бо дружина слабка, вона навіть нахилятись не може. Позивач вдягає сам їй противарикозні гольфи та робить масажі ніг. Вона сама цього зробити не може. Також позивач здійснював догляд хворої матері своєї дружини. Вона була глуха, сліпа. Її не можна було залишити саму. Їй відомо, що позивач знав про заповіт.

Заслухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке.

Відповідно до відомостей витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 5 від 14.03.2024 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , у графі «батько» вказаний ОСОБА_5 , у графі «мати» ОСОБА_6 (а.с.9).

Відповідно до відомостей свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , у графі «батько» вказаний ОСОБА_5 , у графі «мати» ОСОБА_6 (а.с.31).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Виконавчий комітет Кищинської сільської ради Фастівського району Київської області склав актовий запис № 07 (а.с. 32).

ОСОБА_2 за життя набув право власності на земельну ділянку площею 2,8460 га, розташовану на території Кищинської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до розпорядження голови Фастівської районної державної адміністрації від 22 березня 2006 року №221.

Вказана обставина підтверджена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 230059 від 04.05.2006, виготовленим на підставі розпорядження голови Фастівської районної державної адміністрації від 22 березня 2006 року №221, на земельну ділянку площею 2,8460 га, розташовану на території Кищинської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :01:002:0003) (а.с.11-12).

ОСОБА_2 за життя склав заповіт, посвідчений 30.11.2007 року секретарем виконкому Малополовецької сільської ради Київського району Розпутньою Т.Т. та зареєстрований в реєстрі за № 330, яким все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті та на що законом матиме право, заповів районному територіальному центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян управління праці та соціального захисту населення Фастівської РДА (а.с. 16).

У визначений законом строк представник районного територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян управління праці та соціального захисту населення Фастівської РДА не подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

На теперішній час вказаний центр перебуває у стані ліквідації.

19 березня 2024 ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Н.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Постановою від 19.03.2024 державний нотаріус Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Н.П. відмовила ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що спадкоємець ОСОБА_1 не має права на спадкування, оскільки спадщину в установлений законом строк не прийняв.

Відповідно до довідки Ковалівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №74 від 16.05.2025, ОСОБА_1 за власні кошти здійснив поховання померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Відповідно до відомостей свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , 1952 року народження, та ОСОБА_7 , 1957 року народження, уклали шлюб 06.10.1979 року, про що Паляниченський сіль ЗАГС Фастівського району Київської області вчинено актовий запис №15. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини зазначене як « ОСОБА_8 » (а.с.31).

Відповідно до експертного висновку №3772 від 29.05.2019, захворювання ОСОБА_9 пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.15).

Відомості медичної карти хворого №75-2092 від 16.07.2013 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , містять відомості про медичні огляди та процедури у період з 18.04.2017 по 09.04.2019 (а.с.23-25).

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина друга статті 1220 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах ? уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Висновки суду.

Заслухавши учасників справи, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У цій справі суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача.

Після його смерті відкрилась спадщина.

За життя брат позивача склав заповіт, за яким заповів все належне йому майно районному територіальному центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян управління праці та одиноких непрацездатних громадян управління праці та соціального захисту населення Фастівської РДА.

Спадкоємець за заповітом не прийняв спадщину.

Право на спадкування за законом одержав позивач як спадкоємець другої черги за законом.

Звертаючись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого брата позивач пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для цього.

Вказана обставина стала підставою звернення позивача до суду з цим позовом з вимогою про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

З огляду на такі встановлені обставини справи суд зазначає, що, відповідно до норм чинного законодавства, подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Отже, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

З долучених до позовної заяви доказів суд встановив, що позивач як спадкоємець не проживав та не був зареєстрований за однією адресою зі своїм братом.

За таких обставин суд встановив, що у спірних правовідносинах позивач є таким, що пропустив шестимісячний строк прийняття спадщини.

З огляду на це суд враховує, що приписами Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 234/17511/19, Суд виклав висновок про те, що як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24), якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

У цій справі, вирішуючи питання наявності підстав для визначення позивачу додаткового строку, суд дослідив поважність зазначених ним причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Також суд оцінив поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини і встановив, що вони стосуються періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду існували об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини, пов`язані з існування заповіту, а також тяжким перебігом хвороби у дружини позивача та необхідністю здійснення за нею постійного догляду, оскільки вона не мала фізичної можливості самообслуговування навіть на рівні дрібних побутових потреб. Ці перешкоди продовжили існувати та тривали до моменту звернення позивача до нотаріуса та існують наразі.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для визначення позивачу у спірних правовідносинах додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує таке.

Суд встановив, що спадкодавець ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_1 ? позивача у справі.

Позивач є спадкоємцем за законом другої черги.

Причиною пропуску позивачем строку звернення із заявою про прийняття спадщини стала невідкладна необхідність постійного догляду позивачем онкохворої дружини ОСОБА_9 , починаючи з липня 2017 року, тобто до дня смерті його брата. Перебіг хвороби та стан здоров`я дружини потребували від позивача додаткових зусиль та постійної зайнятості питаннями лікування дружини, її обстеження, відвідування медичних установ і безпосередньо доглядом за нею у побуті, догляду за хворою матір`ю дружини та утриманням господарства для забезпечення засобів для існування сім`ї. Крім цього, позивачу було відомо про існування заповіту брата на юридичну особу, тому він був переконаний у тому, що доля належного брату майна визначена. Про те, що спадкоємець не прийняв спадщину він не знав. Одразу як довідався про це, у 2024 році він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про те, що у позивача існували перешкоди для своєчасного звернення із заявою про прийняття спадщини і ці обставини є поважними, непереборними та об`єктивно унеможливили вчинення таких дій упродовж встановленого законодавством шестимісячного строку.

Вказане підтверджується допустимими, належними та достатніми доказами, наявними у матеріалах справи.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Отже, позов є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Ковалівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, Фастівського районного територіального центру соціального обслуговування про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , тривалістю три місяці із дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене 17.09.2025.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Ковалівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, ЄДРПОУ ? 04359287, місцезнаходження: Київська область, Білоцерківський район, с. Ковалівка, вул. Монастирська, буд. 1.

Відповідач: Фастівський районний територіальний центр соціального обслуговування, ЄДРПОУ ? 20600972, місцезнаходження: Київська область, Фастівський район, м. Фастів, вул. Соборна, буд. 16.