ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7754/25 Справа № 191/742/25 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

- за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс,

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

13.02.2025 року до Васильківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 533645 від 03.03.2021 року. Відповідно до умов вказаного договору, товариство надало позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок кредит в розмірі 25000 грн. Однак відповідач не виконав умови кредитного договору і його заборгованість за договором становить 18427,49 грн., з яких: 18427,49 грн. заборгованість за тілом кредиту; 31196,12 грн. заборгованість за процентами; 00,00 грн. заборгованість за комісійними винагородами; 0,00 грн. заборгованість за пенею. Також позивач вказує, що 21.02.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 2102-24, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до позичальників, в тому числі до відповідача. Просить суд стягнути з відповідача вказану вище заборгованість за кредитним договором і понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду та витрат на правову допомогу.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 533645 від 03.03.2021 року в сумі 5732 (п`ять тисяч сімсот тридцять дві) гривні 00 копійок, що складається із: заборгованості за тілом кредиту 5732,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 280,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

16.06.2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що процентна ставка, передбачена договором (25% за перший день користування кредитом та 90% річних за наступні дні), є фіксованою, чітко визначеною, погодженою сторонами та не суперечить законодавству.

Всі істотні умови договору, включно з реальною річною процентною ставкою (138,15%) та орієнтовною загальною вартістю кредиту, були належним чином доведені до відома позичальника до моменту укладення договору.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 49623,61 грн., що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

21.02.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 2102-24, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до позичальників, в тому числі до відповідача.

Отже, ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 533645 від 03.03.2021 року.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором суд зазначає таке.

Між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено письмовий договір № 533645 від 03.03.2021 року про надання споживчого кредиту, відповідно до якого сума кредиту - 25000 грн.; строк кредиту - 1096 днів, дата повернення кредиту - 03.03.2024 року, тип процентної ставки фіксована, процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення і становить за перший день користування кредитом 25% в день, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту 90% річних, мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 20000,00 грн. за реквізитами платіжної картки або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь-який спосіб; у розмірі 5000,00 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом.

Додатком № 1 до договору є Графік платежів, де зазначені дата платежу (щомісячно), залишок суми кредиту після сплати поточного платежу, сума кредиту до сплати, нараховані проценти до сплати, загальна сума платежу до сплати.

З розрахунку наданого позивачем на підтвердження заявлених вимог вбачається, що відповідач має перед новим кредитором заборгованість за кредитним договором в сумі 18427,49 грн., з яких: 18427,49 грн. заборгованість за тілом кредиту; 31196,12 грн. заборгованість за процентами; 00,00 грн. заборгованість за комісійними винагородами; 0,00 грн. заборгованість за пенею.

Щодо розміру процентів, які погоджено сторонами та за якими заборгованість більша за фактично отримані позичальником кошти, слід зазначити таке.

Як було зазначено вище сторонами погоджено розмір процентів та порядок їх нарахування та відповідно до розрахунку заборгованості він складає 31196,12 грн.

Суд звертає увагу, що вказана сума відсотків з огляду на сам розмір позики 20000,00 грн. майже в півтора рази перевищує саму суму позики і є явно завищена, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 31196,12 грн. не є співмірною сумі кредиту у 20000,00 грн. за кредитним договором, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно завищеної суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру процентів за вказаним договором до 6000,00 грн. При визначенні розміру процентів суд виходить з розміру облікової ставки НБУ та строку дії договору кредиту.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 уклала кредитний договір з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на суму 25000,00 грн., однак суд зазначає, що фактично відповідачка в користування отримала кредитні кошти в сумі 20000,00 грн., так як кошти в сумі 5000,00 грн. були надані товариству з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом. Тобто і проценти відповідачка повинна сплачувати саме за фактично отримані грошові кошти.

Визначаючи остаточну суму заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача суд також враховує сплачені відповідачем кошти в сумі 20268,00 грн. за період з березня 2021 по січень 2022 року, які були враховані кредитором на погашення процентів за користування кредитом та тіла кредиту. Суд зазначає, що відповідно до ст. 534 ЦК України у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. Таким чином, сплачені відповідачем кошти в сумі 20268,00 грн. суд відносить на рахунок погашення суми відсотків 6000,00 грн., а залишок на погашення заборгованості за тілом кредиту.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5732,00 грн.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки ці висновки ґрунтуються на ретельному аналізу доказів, що є у матеріалах цивільної справи.

Доводи апеляційної скарги спростовуються тим, що відповідно до ст. 534 ЦК України у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Таким чином, сплачені відповідачем кошти в сумі 20268,00 грн. необхідно віднести на рахунок погашення суми відсотків 6000,00 грн., а залишок на погашення заборгованості за тілом кредиту.

З урахуванням вказаного з відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5732,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: