Справа № 758/9702/24
Провадження №2/291/76/25
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

04 вересня 2025 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Гарбарук І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Колесник Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Ружин в порядку загального позовного провадження цивільну справу №758/9702/24 за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Подільська районна в м. Києві державна адміністрація (як орган опіки та піклування) до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій учасників справи

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Трубіцина-Дивак Т.В., звернулася до суду з позовом, у якому просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб 04.06.2005. У шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано 25.09.2018. Після розірвання шлюбу відповідач почав бачитися з дитиною рідко, не цікавився ні матеріальним становищем, ні розвитком дитини. 09.11.2021 рішенням Подільського районного суду стягнуто аліменти на утримання дитини. Дитина перебуває на обліку у лікаря ортопеда - травматолога алерголога та отоларинголога. Відповідач у добровільному та примусовому порядку аліментів не сплачує, має заборгованість зі сплати аліментів. Позивачка з дитиною проживають разом, у квартирі створені всі умови для проживання та навчання, задоволені всі потреби дитини. Малолітній син повністю знаходиться на піклуванні, відповідальності та утриманні позивачки. Школою, гуртками, одягом, їжею, розважальними заходами, лікуванням та медичним обслуговуванням, організацією відпочинку та задоволенням всіх, в тому числі базових потреб дитини займається самостійно позивачка, інколи допомагають її батьки.

Ніяких домовленостей, спільних рішень, допомоги від відповідача не надходить, в житті дитини він участі не приймає, дитина за весь цей час відвикла від відповідача, а тому представник позивача просила прийняти рішення про визначення проживання дитини з позивачкою, судові витрати стягнути з відповідача.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Представник відповідача у заяві від 18.06.2025 про припинення раніше укладеної угоди про надання правничої (правової) допомоги відповідачу. Попередньо, у заяві від 30.04.2025 вказував, що не має зв`язку з відповідачем та не має можливості узгодити правову позицію з ним.

Представник третьої особи Подільської районної в м. Києві державної адміністрації (як орган опіки та піклування) направили до суду заяву про проведення судового засідання у відсутність представника, долучили до матеріалів справи висновок від 13.06.2025 про визначення місця проживання дитини.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.08.2024 вказану справу направлено за підсудністю до Ружинського районного суду Житомирської області.

01.10.2024 до Ружинського районного суду Житомирської області надійшла вищевказана цивільна справа.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2024 головуючою суддею визначено Гарбарук І.М.

09.10.2024 від Ружинської селищної ради надійшли відомості щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою суду від 10.10.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому провадженні.

Ухвалою суду від 19.11.2024 залучено до участі у розгляді цивільної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Подільську районну в м. Києві державну адміністрацію; постановлено Подільській районній в м. Києві державній адміністрації (як органу опіки та піклування) надати висновок щодо розв`язання спору щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 30.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

17.06.2025 Подільська районна в м. Києві державна адміністрація направила до суду висновок органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 04.06.2025 про визначення місця проживання дитини

У судовому засіданні 26.08.2025 позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач не цікавиться життям сина, ніколи не проявляв ініціативи щодо зустрічей. Декілька разів приходив до школи, спостерігав за сином, розпитував у дітей та класного керівника, однак зі сином особисто не спілкувався, що викликало у позивачки занепокоєння. Останній раз сплачував аліменти у квітні 2024 року, готівку від відповідача не отримувала. Заборгованість не погашена до теперішнього часу.

Представник позивача підтримала позицію позивача.

У судовому засіданні допитаний малолітній ОСОБА_3 , у присутності представника органу опіки та піклування, пояснив, що тата знає, останній раз бачив його весною у школі, однак спілкуватися не захотів, по телефону не спілкується, весь час проводить з мамою, бабусею та дідусем. З батьком спілкуватися не хоче.

У судовому засіданні 26.08.2025 суд постановив протокольну ухвалу про закінчення з`ясування обставин справи та про перехід до судових дебатів.

У судових дебатах присутні учасники справи виступили з промовами.

У судовому засіданні 26.08.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення ухвалення та проголошення судового рішення на 04.09.2025.

Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

04.09.2025 суд ухвалив рішення по суті спору.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. У разі проголошення у судовому засіданні скороченого (вступної та резолютивної частин) рішення суд повідомляє, коли буде складено повне рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

З 04.06.2005 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Подільського районного суду м.Києва від 25.09.2018 у справі №758/6955/18, позивачу повернуто дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » (Т. 1, а.с. 36).

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (Т 1, а.с 24).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09.11.2021 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У задоволені позовної вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відмовлено (Т. 1, а.с.37-29).

Відповідно до характеристики №16 від 05.02.2024 виданої загальноосвітньою санаторною школою інтернат №19 м. Києва, ОСОБА_3 зарекомендував себе як здібна та освітня дитина. Мати бере активну участь у освітньому процесі, батько ОСОБА_6 за період навчання ОСОБА_7 до школи не приходив, батьківські збори не відвідував (Т.1, а.с.31).

Згідно із витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої та непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (Т.1, а.с.25).

Відповідно до довідки №061/29/03-82 від 22.02.2024, виданої КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» позивачка у лікаря-психіатра не знаходиться (Т.1, а.с.26).

Як вбачається з довідки №0902/7 від 19.02.2024 ознак наркологічних та психіатричних захворювань у ОСОБА_1 відсутні (Т.1, а.с.27).

Відповідно до відповіді на адвокатський запит №342/03 від 20.02.2024 виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Подільського району м.Києва, ОСОБА_3 знаходиться на обліку в даному закладі з народження, перебуває на обліку у ортопеда-травматолога з 2-х річного віку, з 5-тирічного віку хлопчик спостерігається у алерголога з діагнозом: алергічний риніт; тау отоларинголога дитячого з діагнозом: гіпертрофія глоткової мигдалини (аденоїди) II ступеню, періодично проходить курси консервативного лікування. Дитина часто хворіє на гострі респіраторні захворювання. Травм та операцій не було. Дитячими інфекційними захворюваннями до теперішнього часу хлопчик не хворів. Профілактичні щеплення дитині проведені згідно віку (Т.1, а.с.32).

Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №595 від 01.09.2020 затверджено висновок служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про підтвердження місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 для тимчасового виїзду за кордон. Дане розпорядження пред`являється підчас перетинання державного кордону та діє протягом року з дня набрання ним законної сили (Т.1, а.с.33).

Згідно із листа Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області було надано відповідь, що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа (Т.1, а.с.46-47).

Як вбачається із розрахунків заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 станом на 01.09.2023 заборгованість складає 118 360,69 грн. (станом на 31.12.2023 заборгованість складає 111777,04) (Т.1 а.с. зворот 47-48, зворот 50-51).

Висновком судового експерта №Е/01/02/24 від 08.05.2024 встановлено, що матір ОСОБА_1 має наступні індивідуально-психологічні якості та властивості: комунікативність, помірна товариськість, чутливість до образ, ригідність емоційних проявів. їй притаманна самовпевненість, активність, сталість установок і поглядів, наполегливе утвердження своїх інтересів. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з урахуванням її індивідуально-психологічних властивостей, інтелекту, властивостей емоційно-вольової сфери, спрямованості особистості має необхідні для виховання дитини психолого-педагогічні якості. Особливості її виховної поведінки, що визначаються в даній експертизі, позитивно впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сприяють стабільності емоційного стану дитини, наявності почуття безпеки та стабільності.

Батько ОСОБА_2 , його індивідуально-психологічні якості та властивості експертом не досліджувалися, дитиною ОСОБА_3 практично не згадувався та не характеризувався. Тож визначити його індивідуально-психологічні якості та властивості експертом не є можливим.

2.Малолітній ОСОБА_3 матір сприймає позитивно, батька сприймає негативно. У ОСОБА_3 встановлена підвищена емоційна близькість з матір`ю. Поведінка батька засуджується, прослідковується психологічна та емоційна дистанція між батьком та дитиною.

3.Малолітній ОСОБА_3 бажає проживати з матір`ю ОСОБА_1 . У ОСОБА_1 виховні вимоги до дитини оптимальні, прослідковується високий рівень спілкування між дитиною і матір`ю, є готовність прийти на допомогу, адекватний батьківський контроль. Розуміння та оцінка сімейної ситуації одностороннє формується матір`ю ОСОБА_1 , поведінка батька ОСОБА_2 повністю піддана осуду» (Т. 1, а.с.52-61).

Як вбачається з письмових пояснень долучених до матеріалів справи сусідки, консьєржки, подруги та рідної сестри, позивачка є відповідальною, ввічливою, вихованням і фінансовим забезпеченням сина займається сама (Т. 1, а.с.65-67).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 є власником квартири, 1/2 частки квартири, часток земельних ділянок, та частка житлового будинку (Т. 1, а.с.68-69).

Позивачем також до матеріалів справи додано квитанції, виписки по картці та додаткового рахунку оплати послуг, оплата яких здійснювалась ОСОБА_1 (Т. 1, а.с. 71-250, Т.2 1-88).

Як вбачається з листа Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області, станом на 23.10.2024 у ОСОБА_2 - відповідача, наявна заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір згідно розрахунку за період 01.05.2024 по 01.10.2024 становить 140 686,98 грн (Т.2, а.с. 121 зворот-122 зворот).

Відповідно до постанов начальника Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Велидчука О.М. встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_2 , у праві керування транспортними засобоми; у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; у праві на полювання; у праві виїзду за кордон до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа№758/15810/19 виданого 06.09.2023 (Т.2, а.с.123 зворот-128).

Крім того, до матеріалів справи долучено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження №0000059 від 30.01.2025, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст.164 КК України, та копію постанови про визнання малолітнього ОСОБА_3 - потерпілим (Т. 2, а.с.245, 247).

Відповідно до довідки виданої клінічним психологом Кравець Анною , зазначено що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надаються психологічні консультації з грудня 2024 по нинішній час, тобто 26.02.2025 (Т.2, а.с.244)

За результатами акта оцінки потреб сім`ї/особи від 23.04.2025, який долучений до матеріалів справи представником позивача Трубіциною-Дивак Т.В., було складено висновок оцінки потреб сім`ї (Т.3, ас.с 73-78)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.06.2025 про визначення місця проживання дитини, вирішили вважати за доцільне визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 (Т.3, а.с.143-144)

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, ЄСПЛ зазначав, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року, заява № 31111/04, вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Подільська районна в місті Києві державна адміністрація висновком органу опіки та піклування від 04 червня 2025 року щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 підтвердила доцільність проживання дитини за місцем проживання матері (Т.3, а.с.142-144).

Зі змісту висновку органу опіки та піклування вбачається, що при вирішенні питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін було враховано умови проживання дитини (акт від 28.02.2025, Т.3, а.с.73-77) та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини.

Суд звертає увагу, на наявність заборгованості по сплаті аліментів у відповідача на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , тимчасових обмежень у праві керування транспортними засобами; у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; у праві на полювання; у праві виїзду за кордон, що виникли у зв`язку із заборгованістю аліментів, відкритого кримінального провадження ч.1 ст. 164 КК України.

Варто зауважити, що відповідач у судові засідання не з`являвся, відзиву на позов не подав, своєї позиції щодо позовних вимог не висловлювався, його представник у заяві від 18.06.2025 повідомив про припинення раніше укладеної угоди про надання правничої (правової) допомоги відповідачу. Попередньо, у заяві від 30.04.2025 вказував, що не має зв`язку з відповідачем та не має можливості узгодити правову позицію з ним.

Крім того, судом встановлено, що з моменту розірвання шлюбу між сторонами малолітня дитина залишалася проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 , яка, у свою чергу, не перешкоджала зустрічам відповідача з нею.

Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надав першочергове значення саме найкращим інтересам дитини, так як дитина має сильний емоційний зв`язок саме з матір`ю.

Наявними у матеріалах справи доказами, зокрема висновком органу опіки та піклування, підтверджено, що дитині за місцем проживання матері створені всі необхідні умови для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Враховуючи викладене вище, крізь призму врахування найкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення місця проживання дитини разом із матір`ю.

Крім того, визначення судом місця проживання дитини з одним із батьків, ніяким чином не перешкоджає іншому з них брати участь у вихованні, матеріальному забезпеченні дитини, спілкуванню з нею, що передбачено чинним законодавством.

У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21), від 15 березня 2023 року у справі № 759/5336/19 (провадження № 61-9819св22).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, які підлягають стягненню на її користь з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України

З врахуванням норм ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачкою.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Подільська районна в м. Києві державна адміністрація (як орган опіки та піклування), 04070, м. Київ, Контрактова площа, 2, .

Повне судове рішення

складено 15.09.2025.

Суддя Ружинського районного суду

Житомирської області І.М. Гарбарук