Номер провадження: 22-ц/813/3441/25
Головуючий у першій інстанції Барвенко В. К.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого: Сєвєрової Є.С.,

суддів: Таварткіладзе О.М., Сегеди С.М.,

учасники справи:

позивач Дочірнє підприємство «СК-СЕРВІС»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 лютого 2024 року у складі судді Барвенка В.К.,

встановив:

2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року, Дочірнє підприємство «СК-СЕРВІС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за житлово комунальні послуги у сумі 10857,06 грн., понесені судові витрати, а саме судовий зір у сумі 1921 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що згідно положень Статуту ДП «СК-Сервіс» основним видо діяльності є надання комунальних послуг, надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, надання послуг з управління будинками (балансоутримання) тощо.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 27 жовтня 2008 року, ДП «СК-СЕРВІС» прийняло на баланс 18-ти поверховий 3-х секційний жилий будинок з вбудованими приміщеннями об`єктів обслуговування, офісними і розважальними центрами, підземною автостоянкою за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснює його утримання і надання комунальних послуг.

ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_2 . Вказана квартира в цілому складається з приміщень, загальною площею 70, 7 кв.м. та житловою площею 29,5 кв.м.

Заявник вказує, що має дозвіл Головного управління держпраці в Одеській області №426.17.51 від 11 вересня 2017 року та ліцензію №289/А-2017 від 14 квітня 2017 року ДП «СК СЕРВІС» на здійснення експлуатації газовикористовуючого обладнання, здійснення виробництва та постачання теплової енергії, і тому застосовує двоставковий тариф на послуги теплопостачання вказаного жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розрахунку ДП «СК-СЕРВІС» сума заборгованості ОСОБА_1 за спожиті послуги з централізованого опалення, утримання будинку та прибудинкової території та постачання холодної води в період з 01 листопада 2018 року по 30 вересня 2019 року складає 16892,63 грн.

У лютому 2024 року позивача подав заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку із частковою сплатою відповідачем заборгованості, і просив остаточно стягнути з відповідача 10857,06 грн. основного боргу та судові витрати.

Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначав, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги економічно не обґрунтовані, не відповідають дійсності та є незаконними, оскільки всі житлово-комунальні послуги за зазначений період ним повністю оплачені, про що надав власні розрахунки. Крім того, відповідач зазначив, що за період вступу в силу Закону України №2189-VІІІ від 10 червня 2018 року «Про житлово-комунальні послуги», він ні за які послуги не домовлявся та ніяких індивідуальних договорів, про надання житлово-комунальних послуг з ДП «СК-СЕРВІС» не заключав та не підписував. У зв`язку зі зміною значної кількості норм у законодавстві, що регулюють відносини у галузі ЖКГ та зміною обслуговуючої організації житлового будинку, а саме, загальними зборами співвласників від 19 жовтня 2017 року вибрано правління ОСББ «ГРАНД ПАРК», ним була написана та направлена «Укрпоштою» заява Директору ДП «СК-СЕРВІС» від 11 серпня 2020 року з проханням: укласти з ним Договір про надання послуг з управління будинком за новою формою затвердженою Постановою КМУ №712 від 05 вересня 2018 року, надати копію документу (Протокол загальних зборів ОСББ, або інший) відповідно якого дане підприємство визначене Управителем житлового будинку, колективним замовником послуг з водопостачання та водовідведення та постачальником (виконавцем) послуг з опалення та ГВП. Однак, відповіді він так і не отримав.

За інформацією департаменту економічного розвитку Одеської міської ради від 15 січня 2020 року №3-1/01-68/03,01 вих., яка надійшла на його звернення, для ДП «СК-СЕРВІС», рішенням №208 від 27 квітня 2010 року виконавчого комітету Одеської міської ради тариф на послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території для житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , був погоджений у розмірі 1,751 грн./кв.м. у місяць (з ПДВ).

Як стверджує відповідач, згідно погодженого тарифу він і сплачував за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Тарифи на послуги з постачання теплової енергії, центрального опалення та постачання гарячої води для зазначеного будинку рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради не встановлювалися взагалі. Тому йому не зрозуміло на якій підставі ДП «СК-СЕРВІС» використовує тарифи, які більш ніж у 8.5 разів перевищують тариф, що був затверджений для їх будинку Одеською міською радою. Таким чином, відповідач вважав, що не має боргів перед позивачем та просив у задоволенні позову відмовити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 лютого 2024 року позовні вимоги ДП «СК-СЕРВІС» задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «СК-СЕРВІС» 10857,06 грн. заборгованість по оплаті комунальних платежів за період з 01.11.2018 по 30.09.2019, судовий збір в сумі 1921,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що користуючись наданими житлово-комунальними послугами ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх обов`язків щодо сплати за спожиті послуги, внаслідок чого за період з 01 листопада 2018 року по 30 вересня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 10857,06 грн., у зв`язку із чим вимоги позову в частині стягнення основної суми боргу обгрунтовані і підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 лютого 2024 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ДП «СК-СЕРВІС» у повному обсязі. Крім того, суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу (правову допомогу).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано висновків Верховного суду у вирішенні подібних відносин. Так, предметом розгляду у даній справі була сума заборгованості, яка виникла у зв`язку із підвищенням тарифу, порушенням порядку його затвердження і, відповідно, доведення розмірів нового тарифу до споживачів комунальних послуг, у тому числі скаржника. Судом не було враховано висновки Верховного Суду у справі №756/4505/16 та не надано оцінку доводам ОСОБА_1 щодо порушення позивачем процедури доведення до споживачів, у тому числі і до ОСОБА_1 , інформацію про зміну тарифів, встановлену пунктами 2.2., 2.4 Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад.

Доводи скарги мотивовані також тим, що скаржником було надано до суду належні та допустимі докази про те, що ним регулярно та своєчасно, щомісяця, здійснювалася оплата за усі послуги надані ДП «СК-СЕРВІС» згідно з підписаними обома сторонами договорами від 01.11.2008 №К-184/7а та №І-184/7а. Судом також не була розглянута заява ОСОБА_1 від 02.12.2021 щодо застосування строків позовної давності, зокрема до тієї частини вимог позивача, які не підтверджені розрахунками, належними і допустимими доказами їх виникнення у зазначений позивачем період. Також ОСОБА_1 зазначає, що ним було зроблено акт звірки сплати житлово комунальних послуг за період з 01.11.2018 по 30.09.2019, згідно якої різниця між нарахуваннями та фактичною сплатою за квитанціями становить 6035,87 грн., а тому не зрозуміло, звідки позивач взяв суму 16892,63 грн.

Крім того, як стверджує скаржник, суд мав застосувати положення п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України та залишити позовну заяву ДП «СК-СЕРВІС» без розгляду, оскільки в судове засідання, які були призначені на 18.02.2021, 06.10.2021, 18.01.2022. 15.02.2024 позивач не з`явився.

Позиція позивача в суді апеляційної інстанції

У відзиві на апеляційну скаргу, ДП «СК-СЕРВІС», посилаючись на її необґрунтованість, просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 лютого 2024 року залишити без змін, оскільки договори про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, укладені між позивачем та відповідачем 01.11.2008 є чинними і відповідачем не оскаржувалися. В період з 01.11.2018 по 30.09.2019 ДП «СК-СЕРВІС» було фактично надано ОСОБА_1 житлово комунальні послуги належної якості в повному обсязі, що підтверджується письмовими доказами. Посилання ОСОБА_1 на сплату житлово комунальних послуг за спірний період в повному обсязі є безпідставними і необґрунтованими.

Від ОСОБА_1 надійшли пояснення та заперечення щодо відзиву ДП «СК-СЕРВІС» на апеляційну скаргу, у яких скаржник зазначає, що викладені ним у апеляційній скарзі доводи не спростовані позивачем, стверджує, що ніякої заборгованості перед позивачем він немає.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без виклику учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 368, ч.1 369 ЦПК України).

3. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Встановлено, що ДП «СК-СЕРВІС» зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради 11 липня 2008 року, про що було видано Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи, бланк серія А01 №505822.

Згідно зі статутом ДП «СК-СЕРВІС», затвердженого загальними зборами засновників 20 червня 2008 року, основними видами його діяльності є надання комунальних послуг, надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, надання послуг з управління будинками (балансоутримування), тощо.

За актом приймання-передачі від 27 жовтня 2008 року, ДП «СК-СЕРВІС» прийнято на баланс вісімнадцятиповерховий трьохсекційний житловий будинок з вбудованим приміщенням об`єктів обслуговування, офісним і розважальним центром, підземною автостоянкою за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснює його утримання та надання комунальних послуг.

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 09 лютого 2009 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22031872 від 02 березня 2009 року.

Судом також встановлено, що 01 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових території №К-184/7а та договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №Т-184/7а.

Відповідно до розділу 8 вказаних договорів, Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами та діє безстроково. Договір може бути розірваний достроково у разі: переходу права власності (користування) на квартиру до іншої особи, за письмовою згодою сторін, за рішенням суду.

Відповідно Дозволу Головного управління держпраці в Одеській області №426.17.51 від 11 вересня 2017 року та Ліцензії №289/А-2017 від 14 квітня 2017 року ДП «СК-СЕРВІС» здійснює експлуатацію газовикористовуючого обладнання, займається виробництвом та постачанням теплової енергії та застосовує двоставковий тариф на послуги теплопостачання 18-ти поверхового 3-х секційного жилого будинку з вбудованими приміщеннями об`єктів обслуговування, офісними і розважальними центрами, підземною автостоянкою, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою підтвердження факту надання відповідачу житлово-комунальних послуг за період з 01 листопада 2018 року по 30 вересня 2019 року, представником позивача надано договори, рахунки та акти прийому-передачі наданих житлово-комунальних послуг, укладених між ДП «СК-СЕРВІС» та підрядними організаціями (надавачами послуг); планову калькуляцію собівартості теплової енергії та розрахунок тарифів на послуги опалення та гарячого водопостачання; детальний розрахунок тарифу на утримання будинку та прибудинкової території; детальний розрахунок тарифу на додаткові послуги.

Відповідно до розрахунку ДП «СК-СЕРВІС» сума заборгованості ОСОБА_1 за спожиті послуги з централізованого опалення, утримання будинку та прибудинкової території та постачання холодної води в період з 01 листопада 2018 року по 30 вересня 2019 року складає 16892,63 грн.

У лютому 2024 року позивача подав заяву про зменшення позовних вимог у зв`язку із частковою сплатою відповідачем заборгованості, і просив остаточно стягнути з відповідача 10857,06 грн. основного боргу та судові витрати.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Статтею 151 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

За приписом статті 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно із п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг.

Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

В постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Встановлено, що користуючись наданими житлово-комунальними послугами ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх обов`язків щодо сплати за спожиті послуги, внаслідок чого за період з 01 листопада 2018 року по 30 вересня 2019 року заборгованість склала 16892,63 грн.

Відповідач цю суму частково оплатив, через що позивач зменшив позовні вимоги до 10857,06 грн.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано висновки Верховного Суду у вирішенні подібних правовідносин, а також не надано належної оцінки його аргументам щодо порушення позивачем процедури доведення до споживачів інформації про зміну тарифів, передбаченої п. 2.2, 2.4 Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів та про врахування відповідної позиції територіальних громад.

Вказані доводи скаржника є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.3 розділу ІІ вказаного порядку виконавцями комунальних послуг, що надають послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, до відома споживачів доводиться така інформація: загальний розмір планованого тарифу, поданого до органу, уповноваженого встановлювати тарифи, та його структура (плановані витрати за елементами, прибуток, податок на додану вартість); обґрунтування причин зміни тарифу (зазначення розміру діючого тарифу та відсотка відшкодування затвердженим тарифом собівартості, планованого економічно обґрунтованого тарифу, дати, коли тариф востаннє переглядався, причин перегляду тарифу із визначенням форми (способу) його зміни, відсотка зміни основних складових тарифу (заробітної плати, електроенергії, паливно-мастильних матеріалів), визначення відсотка зміни тарифу тощо); обґрунтування необхідності встановлення тарифу (у випадку, якщо тариф встановлюється вперше); інша додаткова інформація, визначена виконавцем комунальних послуг (за необхідності); адреса, за якою приймаються зауваження і пропозиції від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань (місцезнаходження виконавця комунальної послуги та органу, уповноваженого встановлювати тарифи), а також строк приймання таких зауважень і пропозицій.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями комунальних послуг є:

1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача;

2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом;

3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація;

4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води;

5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання;

6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення;

7) послуг з управління побутовими відходами - адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів.

З наведеного вбачається, що обов`язок доведення до відома споживачів, зокрема інформації про зміну тарифу, встановлений для виконавців комунальних послуг, що надають послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Враховуючи приписи Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями комунальних послуг є постачальники відповідних послуг, до яких ДП «СК-СЕРВІС» не відноситься, а отже, у позивача відсутнє зобов`язання щодо сповіщення споживачів про зміну тарифів, затверджених у додатку до договору.

Посилання скаржника ОСОБА_1 на те, що ним було надано до суду належні та допустимі докази про те, що ним регулярно та своєчасно, щомісяця, здійснювалася оплата за усі послуги надані ДП «СК-СЕРВІС» згідно з підписаними обома сторонами договорами від 01.11.2008 №К-184/7а та №І-184/7а є також безпідставними, оскільки надані скаржником платіжні документи не підтверджують саме повного та своєчасного виконання ним зобов`язань за вказаними договорами у спірний період, а лише свідчать про здійснення окремих платежів. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, а саме Акту звірки нарахувань, наданого позивачем, ОСОБА_1 сплачував за надані житлово комунальні послуги не в повному обсязі. При цьому, вказаний Акт звірки нарахувань скаржником не оспорюється та повністю відповідає наданим квитанціям та даним власних розрахунків скаржника «таблиці нарахувань та фактичних оплат ОСОБА_1 ».

Твердження скаржника ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не розглянув його заяву від 02.12.2021 про застосування строків позовної давності до частини вимог позивача, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позов подано в межах трирічного строку позовної давності, визначеного статтями 256257 ЦК України, так як момент виникнення спірної заборгованості та момент, коли позивач дізнався або міг дізнатися про її наявність, припадають на період, що безпосередньо передує поданню позову. Отже, підстав для застосування позовної давності суд першої інстанції не мав, а відсутність окремої вказівки в рішенні про відмову в застосуванні позовної давності не впливає на його законність та обґрунтованість.

Безпідставними є і доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції мав застосувати положення п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України та залишити позовну заяву ДП «СК-СЕРВІС» без розгляду з підстав неявки позивача у судові засідання, призначені на 18.02.2021, 06.10.2021, 18.01.2022 та 15.02.2024, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України залишення позову без розгляду можливе у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача без поважних причин та за відсутності його заяви про розгляд справи за його відсутності. В той час з матеріалів справи вбачається, що позивач у поданих до суду заявах неодноразово просив розглядати справу без його участі, чим реалізував своє процесуальне право, передбачене ст. 223 ЦПК України. За таких обставин підстав для залишення позову без розгляду у суду першої інстанції не було, а доводи апеляційної скарги в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 , користуючись наданими йому житлово-комунальними послугами, належним чином не виконував своїх обов`язків щодо сплати за спожиті послуги, внаслідок чого за період з 01.11.2018 по 30.09.2019 утворилась заборгованість, яка складає 10857,06 грн, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Дата ухвалення рішення, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: