Справа № 635/4390/25
Провадження № 2-о/635/182/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

секретар судового засідання Устіч О.Л.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24 серпня 1991 року, постійно проживала на території України.

В обґрунтування заяви зазначає, що станом на 24 серпня 1991 р. вона постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з відсутністю достатніх документів, які б підтверджували постійне проживання на території України станом на 24.08.1991, заявник не може отримати паспорт громадянина України, тому це має для неї юридичне значення, оскільки надає право на виготовлення паспорта громадянина України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 червня 2025 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження.

В судове засідання заявник та її представник не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

В ході судового розгляду допитано свідків.

Свідок ОСОБА_2 повідомила, що знайома з заявницею з початку 1990 року, за цей час вона постійно проживала в АДРЕСА_1 . Мешкала з чоловіком за цією адресою. Цей будинок вона наймала у чоловіка свідка, який помер у 2025 році. Сама свідок мешкає у сусідньому будинку 186а з початку 1990 року.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що знайомий з заявницею з початку 1990 років, з цього часу вона проживала в цивільному шлюбі з його братом за адресою АДРЕСА_1 , його брат помер у 2011 році

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07 січня 1963 р., виданого Пономаренківською селищною радою Харківського району Харківської області, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Федорці Харківського району Харківської області.

У 1978 р. ОСОБА_4 закінчила вісім класів середньої школи №60 м.Харкова та отримала свідоцтво про восьмирічну освіту серії НОМЕР_2 від 12 червня 1978 р., а у 1981 р. закінчила курс вечірньої середньої школи №34 м.Харкова та отримала атестат про середню освіту серії НОМЕР_3 від 19.06.1981.

21 лютого 1987 р. заявник уклала шлюб з ОСОБА_5 , який розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області 24.04.1992 ( у витягу помилково зазначено розірвання шлюбу рішенням Шевченківського районного суду Харківської області). Вказані обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 18.06.2024 №3, а також свідоцтвом про розірвання шлюбу від 23.05.1992 серії НОМЕР_4 , виданого Шевченківським районним відділом РАЦС Харківської області.

Листом Харківського районного суду Харківської області від 06.06.2024 вих.08-09/159/2024 підтверджується факт розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

01 серпня 1987 р. заявник отримала паспорт зразка СРСР серії НОМЕР_5 , що видано Шевченківським РВВС Харківської області. З 15 травня 1987 р. по 22 квітня 1989 р. заявник була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Викладені обставини підтверджуються копією форми А, що надана адміністратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» Шевченківської селищної ради ( вих.№82 від 13.05.2024).

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_6 , у 1991 р. заявник працювала у софхозі РАБКООП «Безлюдівський» Харківського району Харківської області (з 01.11.1990 по 15.03.1991), а в подальшому на Харківському хімзаводі «Червона зірка» (з 16.09.1993).

У 2011 році заявник звернулась до Роганського СВМ Липецького відділу ГУМВС України в Харківській області, у зв`язку зі втратою паспорта серії НОМЕР_5 від 01 серпня 1987 р. На підставі заяви Роганський СВМ Липецького відділу ГУМВС України в Харківській області останній звернувся до СГІРФО Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області щодо підтвердження видачі паспорту, а також для встановлення тотожності особи.

З 1990 р. заявник постійно мешкаю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 02.06.2025 вих.№776 та інформацією Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області від 27.05.2024 вих.№730.

Звернувшись до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з заявою від 10.06.2024 та від 11.06.2024 щодо надання роз`яснень про процедури отримання паспорту громадянина України вперше, оскільки на день проголошення Незалежності України Любченко А.А. було знято з реєстрації місця проживання в с.Шевченкове Харківської області, заявник отримала лист від 21.06.2024 вих.№6301.7-10694/63.3-24 та лист від 21.06.2024 вих.№6301.4.3-10672/63.3-24 де було роз`яснено порядок та рекомендовано звернутись з даного питання до суду.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08.08.2008 роз`єднано домоволодіння АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок «А-1», а за ОСОБА_7 житловий будинок літ «Б-1».

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України«Про громадянство України».

Cуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Законодавець визначив на рівні процесуального закону особливості, пов`язані із розглядом справ окремого провадження. Такі особливості проявляються в тому, що під час розгляду справ не застосовуються положення щодо змагальності (стаття 12 ЦПК України) та меж судового розгляду (статті 13 ЦПК України). Законодавець в справах окремого провадження наділив суд можливістю за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Тільки в окремих випадках законодавець встановив необхідність подання разом із заявою доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини (наприклад, у частині другій статті 318 ЦПК України) (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року в справі № 569/4466/23 ).

Для встановлення факту, що має юридичне значення, метою якого є встановлення належності до громадянства України або набуття громадянства України, слід застосовувати Закон України «Про громадянство України» та Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

У статті 1 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року (в редакції, чинній на час звернення із заявою до суду) передбачено визначення, зокрема, таких термінів:

Громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках.

Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, або мають посвідчення біженця чи документ, що підтверджує надання притулку в Україні.

Чинне законодавство, яке регулює підстави і порядок набуття громадянства та його припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб розрізняє, зокрема, порядок та процедуру встановлення належності до громадянства України та набуття громадянства України.

У статті 3 Закону України «Про громадянство України» встановлено належність до громадянства України. Відповідно до цієї статті громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

У частині другій цієї статті вказано, що особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Встановлення належності особи до громадянства України це - визнання особи громадянином України відповідно до статті 3 Закону України «Про громадянство України», але яка з тих чи інших причин досі не має паспорта громадянина України та не є громадянином іншої держави.

З метою організації виконання Закону України «Про громадянство України» Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, зокрема, затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Так, цим Порядком відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Згідно з пунктом 7 Порядку встановлення належності до громадянства України стосується:

а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту;

в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України.

У пункті 25 Порядку передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а»-«в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

В судовому засіданні було встановлено та підтверджено поясненнями свідків, що станом на 24 серпня 1991 р. ОСОБА_1 постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з відсутністю достатніх документів, які б підтверджували постійне проживання заявника на території України станом на 24.08.1991, остання не може отримати паспорт громадянина України, тому це має для неї юридичне значення, оскільки надає право на виготовлення паспорта громадянина України.

Суд вважає, що факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , станом на 24 серпня 1991 року, доведено повністю, а тому наявні підстави для задоволення заяви.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.19, 259, 263-265, 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, місце реєстрації: м.Харків, вул.Римарська, 24, .

Суддя Д.М. Савченко