Справа № 404/558/25
Номер провадження 2-і/404/2/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року Фортечний районний суд міста Кропи вницького

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Котової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому клопотання представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвоката Курлейко Олени Сергіївни про компенсацію здійснених ними витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача по справі №404/558/25, номер провадження 2/404/170/25 за позовом Комунального підприємства «Теплоенергетик Кропивницької міської ради», до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

До Фортечного районного суду міста Кропивницького надійшло клопотання представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвоката Курлейко Олени Сергіївни (вх. № 21843 від 27.05.2025 року), про компенсацію здійснених ними витрат, пов`язаних з розглядом справи в порядку частини п`ятої, шостої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України. В обгрунтування заяви зазначила, що ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 21 травня 2025 року задоволено заяву позивача про залишення позову без розгляду. Вважає, поведінку позивача недобросовісною та такою, що направлена на затягування розгляду справи, неналежну підготовку позовної заяви, а також необгрунтовані дії позивача. Отримавши безпідставну позовну заяву відповідачами 18.03.2025 року скеровано суду та позивачу відзив. У відзиві зазначалося, що позивач, звертаючись до суду з позовом та зловживаючи цим своїми правами, свідомо замовчив про існування обставин, які виключають стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання. Зокрема, позивач достеменно знаючи, що відповідачі не користуються послугами з постачання теплової енергії щонайменше з 12.10.2018, оскільки у встановленому законом порядку житлову квартиру по АДРЕСА_1 , від`єднано від мереж централізованого опалення, не повідомив суду про вказані обставини. Тільки після отримання та ознайомлення з відзивом та доданими до нього документами, позивачем через три дні, 21 березня 2025 року, направлено до суду заяву про залишення позову без розгляду, що свідчить про усвідомлення позивачем безпідставності поданого ним позову. Водночас відповідачами з метою захисту своїх прав від неправомірного посягання на них з боку позивача, були змушені укласти договір про надання правничої допомоги, чим понесли відповідні витрати. За результатами наданих послуг правової допомоги підготовлено відзив і долучено відповідні докази, які і стали наслідком надіслання позивачем вищезазначеного клопотання. Вказане свідчить, що Комунальне підприємство «Теплоенергетик» внаслідок недобросовісних своїх дій, які полягають у пред`явленні необґрунтованого позову, що у тому числі свідчить про наявність протиправної мети ущемлення прав та інтересів відповідачів (стягнення неіснуючої заборгованості, у зв`язку з чим понесли додаткові витрати на правничу допомогу, які відповідачі могли уникнути при належній перевірці обставин та підготовці позову, на які позивач посилається як на підставу позову) безпідставно та необґрунтовано подано позовну заяву з розрахунком, який не відповідає обставинам справи та за відсутності доказів. Водночас, клопотання позивача про залишення позову без розгляду та відповідне судове рішення, прийняте за результатом його розгляду, не позбавляє відповідачів обов`язку щодо оплати наданих послуг правничої допомоги у розмірі 14000,00 грн, а тому з позивача має бути стягнена компенсація, здійснених відповідачами витрат, внаслідок необґрунтованих дій позивача (а.с. 84-93).

Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 31 липня 2025 року прийнято до розгляду вищевказане клопотання та призначено судове засідання (а.с.95).

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні клопотання підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.102), причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань до суду не подавав.

Представником позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвоката Курлейко Олени Сергіївни про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, оскільки вважає, що позивач скористався своїм правами наданими йому статтею 257 Цивільного процесуального кодексу України та подав заяву про залишення позову без розгляду. Посилання представника відповідача, що сторона затягувала слухання справи не відповідають дійсності, так як причини неприбуття до судового засідання позивача та його представника були поважними, про що суду подавались відповідні клопотанняі тому представник позивача просить суд відмовити у задоволенні вказаного клопотання.

Розглянуши матеріали справи та клопотання, заслухавши думку учасників справи, проаналізувавши норми процесуального права, суд дійшов висновку про таке.

Із матеріалів справи вбачається, що у січні 2025 року Комунальним підприємством «Теплоенергетик Кропивницької міської ради» подано позов про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання в загальній сумі 64332,82 грн, з яких: основний борг за послуги з централізованого теплопостачання в сумі 54294,54 грн за період з 01 листопада 2018 року по 31 липня 2024 року; 3% річних, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 2818,82 грн за період з 01.01.2019 року по 30.09.2024 року; інфляційні втрати відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 7219,46 грн за період з листопада 2018 року по липень 2024 року.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 31).

До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява (вх. № 10783 від 21.03.2025 року), про залишення позовної заяви без розгляду (а.с. 74-77).

Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 21 травня 2025 року позовну заяву Комунального підприємства «Теплоенергетик Кропивницької міської ради» на підставі пункту 5 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України залишено без розгляду (а.с. 78).

Встановлено також, що 27.05.2025 року представником відповідачів ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 - адвокатом Курлейко Оленою сергіївною, подана заява про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Муж адвокатським об`єднанням «Астра Ліберта» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги № 9 від 13 бередня 2025 року (а.с. 87-90)

Відповідно до акту надання послуг № 9 за договором про надання правничої допомоги № 9 від 13.03.2025 року сторони цим актом засвідчують, що адвокатське об`єднання надало клієнтам наступні послуги: ознайомлення з позовною заявою, дослідження документів, наданих ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , складання та направлення відзиву з додатками на загальну суму 14000,00 грн. А тому, на переконання представника відповідача, позивач зобов`язаний відшкодувати понесенні відповідачем витрати з підстав, передбачених частиною шостою статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, в сумі 14000,00 грн. Доказів того, що такі кошти дійсно спалчені адвокату заявниками не подано.

Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною п`ятою статті 142 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (частина шоста статті 142 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з частиною дев`ятою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Разом з тим, необхідною умовою для застосування частини п`ятої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачем (заявником) необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо. При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.

Аналіз процесуальної норми вказує на те, що для стягнення компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачам згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач не добросовісно та пред`явив завідомо безпідставний позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідачів; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц та в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17.

Однак, зі змісту клопотання представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвоката Курлейко Олени Сергіївни про компенсацію понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, а також поясненнямми наданими в судовому засіданні вбачається, що необґрунтованими діями позивача заявник вважає сам факт подання позову, невідвідування судових засідань позивачем, та подальшу подачу заяви про залишення позову без розгляду.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд справи за відсутності учасників справи передбачений цивільно-процесуальним законодавством, про що представником позивача була подана відповідна заява, при цьому обов`язкова явка представника позивача в судове засідання судом не визнавалась.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Так, статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а положеннями статті 257 Цивільного процесуального кодексу України визначено право позивача на подачу заяви про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами Цивільного процесуального кодексу України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантоване статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Нормою частини п`ятої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, на яку відповідач посилається як на підставу стягнення судових витрат з позивача, передбачено право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Така ж позиція висловлена та роз`яснена у пункті 38 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме, що в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

В даному випадку, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів та постановлених судом ухвал в порядку Глави 9 «Заходи процесуального примусу» щодо зловживання позивачем чи її представником процесуальними правами, чи неправильних дій позивача при звернення до суду з вказаним позовом, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів клопотання, а вказані у клопотанні обставини не були встановлені судом при розгляді справи, адже рішення суду по суті спору не приймалось. Інших необґрунтованих дій з боку позивача, як то систематичне протидіяння правильному та швидкому вирішенню спору, умисність дій та винна поведінка заявником не доведена, а саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 Цивільного процесуального кодексу України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц, у постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 359/9512/17, у постанові від 14.01.2021 року у справі № 521/3011/18.

Згідно частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому, вирішуючи клооптання відповідачів про компенсацію здійснених ними витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 141, 142, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвоката Курлейко Олени Сергіївни про компенсацію здійснених ними витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача по справі №404/558/25, номер провадження 2/404/170/25 за позовом Комунального підприємства «Теплоенергетик Кропивницької міської ради», до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання, відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 18.09.2025 року.

Суддя Фортечного районного

суду міста Кропивницького Людмила КУЛІНКА

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Л. Д. Кулінка