Справа № 624/317/25
провадження № 2/624/226/25
УХВАЛА

22 вересня 2025 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Богачової Т.В., з участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в селищі Кегичівка, Берестинського району, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Берестинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства, стягнення аліментів та внесення змін до актового запису про народження,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить 1) визнати ОСОБА_2 батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини серії НОМЕР_1 , зокрема: а) внести до графи «батько» прізвище, ім`я, по батькові відповідача « ОСОБА_2 », б) внести зміни щодо прізвища дитини, зазначивши його як « ОСОБА_4 "; 3) стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; 4) стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати: сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн та витрати на правову допомогу 10000 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без офіційної реєстрації шлюбу. Від цих відносин у позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Незважаючи на відсутність офіційного шлюбу між сторонами, відповідач визнавав дитину своєю, забезпечив спільне проживання, брав участь у її вихованні та забезпеченні на початкових етапах життя, що підтверджується як свідченнями позивача, так і доданими до позову доказами. При оформленні свідоцтва про народження дитини у графі «батько» зазначене прізвище позивача, а не відповідача, хоча фактично він є біологічним батьком дитини. Позивач та відповідач вели спільне господарство, проживали разом, а відповідач домовився зі своїм батьком ОСОБА_5 на реєстрацію місця проживання дитини за адресою позивача. Варто зазначити, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності на згаданий житловий будинок виникло у відповідача на підставі отриманої спадщини від померлого батька ОСОБА_5 . Відповідач, після народження дитини активно брав участь у її житті, проявляв інтерес до розвитку сина та надавав певну фінансову підтримку. Однак, у зв`язку з розбіжностями у поглядах на сімейне життя, відносини між сторонами почали поступово погіршуватися. Спілкування ставало дедалі рідшим, а згодом відповідач фактично розірвав будь-які контакти з сім`єю, припинивши як матеріальну підтримку, так і будь-яку участь у вихованні дитини. На цей час позивач самостійно забезпечує належні умови для життя, розвитку та навчання дитини, покриваючи всі необхідні витрати, зважаючи на його потреби у харчуванні, одязі, медичному обслуговуванні та освіті тощо. Відповідач, попри свій працездатний стан та проходження військової служби у Збройних силах України, жодних фінансових зобов`язань перед дитиною не виконує. Зважаючи, на вищезазначені обставини, позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та внесенням відповідних змін до актового запису про народження.

Сторона позивача заявила клопотання про призначення у справі судово-генетичної експертизи. Виконання експертизи просить доручити експертам ТОВ «Мама Папа», , ліцензія МОЗ №1168 від 03.11.2016.

У підготовчому засіданні представник позивача, адвокат Хоміч А.А. клопотання підтримав, просив його задовольнити.

У підготовчому засіданні представник відповідача, адвокат Орел В.В. проти проведення експертизи не заперечив, заперечив проти доручення проведення експертизи саме ТОВ «Мама Папа», оскільки ця установа не є державною експертною установою.

Розглядаючи клопотання про призначення по справі експертизи, суд виходить з таких підстав.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як серед іншого, висновками експертів.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Як роз`яснено у п. п. п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», звернути увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків. Вказано на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, зокрема, висновку експертизи, у тому числі судово-генетичної.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про часткове задоволення клопотання про призначення експертизи.

Так, суд вважає за необхідне призначити судову молекулярно-генетичну експертизу, оскільки вирішення заявлених позивачем вимог потребує спеціальних знань.

Разом з тим, суд враховує, що позивач просить призначити проведення судово-медичної експертизи до недержавної експертної установи, що суперечить положення Закону України «Про судову експертизу». Відповідач заперечує проти запропонованої позивачем експертної установи з тих же підстав, однак іншої установи не запропонував. Отже сторонами згоди щодо експертної установи не досягнуто.

За таких обставин суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 103 ЦПК України, самостійно визначає, що проведення експертизи необхідно доручити Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252, п. 9 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі на час проведення експертизи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1-12,76,84,103-108,252,253,260-261,353-355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання про призначення судово молекулярно-генетичної експертизи задовольнити частково.

Призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.

На вирішення експертизи поставити питання:

1 Чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

Направити експертам для дослідження матеріли цивільної справи.

Зобов`язати позивача ОСОБА_1 з`явитися до експертної установи на визначений експертом час та забезпечити явку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для надання біологічних матеріалів для проведення експертизи.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 з`явитися до експертної установи на визначений експертом час для надання біологічних матеріалів для проведення експертизи.

Роз`яснити учасникам справи положення ст. 109 ЦПК України, що у разі ухилення від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Надати експерту дозвіл, в залежності від потреб проведення експертизи, на повне або часткове знищення об`єкта експертизи або зміни його властивостей.

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку.

Затрати на проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 .

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Богачова