УХВАЛА

16 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 215/3722/21

провадження № 61-6035 ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 липня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

05 травня 2025 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказані судові рішення (надійшла до суду 12 травня 2025 року), у якій просив їх скасувати.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику надати суду уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням та обгрунтуванням підстав касаційного оскарження та викладенням вимог касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції. Зазначено строк виконання ухвали, який продовжений ухвалою від 09 липня 2025 року, та попереджено про наслідки її невиконання.

У липні 2025 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвал Верховного Судувід 29 травня та 09 липня 2025 року.

Заявник звернувся із заявою про усунення недоліків касаційної скарги, в якій вказує підставою оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, а також посилається на частину третю статті 411 ЦПК України. Разом з тим, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та передати справу повністю на новий розгляд.

Верховний Суд констатує, що наведені заявником доводи не є належними підставами касаційного оскарження, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Отже, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі має зазначатися конкретна норма права, що регулює спірні правовідносини, з приводу застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Про зазначене суд вказував в ухвалі від 29 травня 2025 року про залишення касаційної скарги без руху.

ОСОБА_1 в заяві не конкретизує, щодо якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, без зазначення конкретної норми права, що регулює спірні правовідносини, з приводу застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, не дає підстав для вирішення питання про відкриття касаційного провадження на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

У частині третій статті 411 ЦПК України, передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

ОСОБА_1 посилаючись на частину третю статті 411 ЦПК Українине вказує про зміст поданого ним клопотання, у задоволенні якого судом було відмовлено, та яких доказів вказане клопотання стосується. Одночасне посилання на недопустимість доказів не відповідає змісту пункту 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, оскільки заявник повторно викладаючи вказаний довід, не зазначає, які саме обставини суд встановив, що мають суттєве значення, та на підставі яких недопустимих доказів.

Узагальнене посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без обґрунтування випадків, визначених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Серед іншого, Верховний Суд звертає увагу, що вказана заява про усунення недоліків за своєю формою не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, тобто не може бути визнана формою касаційної скарги.

До заяви про усунення недоліків касаційної скарги не надано скарги та всупереч пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України не надано її копії відповідно до кількості учасників справи.

Отже, неналежний виклад підстав касаційного оскарження, необґрунтованість цих підстав особою, яка звертається із касаційною скаргою, а також невиконання вимог щодо подання копії касаційної скарги для інших учасників справи, унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у встановлений судом строк, станом на 16 вересня 2025 року недоліки касаційної скарги не усунуто у повному обсязі, зокрема заявником не надано уточнену редакцію касаційної скарги з обгрунтуванням підстав касаційного оскарження, наявність яких є обов`язковою вимогою до змісту касаційної скарги, відповідно до статті 185 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 липня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року у цій справі вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь