У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І., розглянувши клопотання ОСОБА_1 , про поновлення пропущеного строку подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2016 року у цивільній справі № 308/12760/15-ц.

Заяву обгрунтовує тим, що 23.07.2025 року ним було отримано постанову про закриття кримінального провадження, згідно якої вбачаються нововиявлені обставини. Дані обставини є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі під час розгляду справи.

12.09.2025 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, залишено без руху і надано заявнику строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, протягом п`яти днів.

19.09.2025 року через Канцелярію суду подано клопотання про поновлення пропущеного строку подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

У вищевказаному клопотанні ОСОБА_1 просить поновити строк на подачу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, переглянути за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2016 року у цивільній справі № 308/12760/15-ц.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року, позов Прокурора м. Ужгорода до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення та скасування акту на право власності на земельну ділянку задоволено повністю.

Зокрема, судами визнано незаконним та скасовано п. 1.18 рішення 5 сесії 5 скликання Ужгородської міської ради від 27.11.2009 року за № 1301, яким затверджено проект відведення земельної ділянки ОСОБА_2 та передано у власність земельну ділянку площею 0, 0895 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруду по АДРЕСА_1 ; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 578783 за кадастровим номером :31:003:0120; визнано недійсним договір дарування земельної ділянки за кадастровим номером :31:003:0120, укладений 25.08.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (реєстраційний номер 2429, номер правочину 4089107) та додатковий договір № 1 від 01.12. 2015 року до вказаного договору дарування (реєстраційний номер 2930).

Постановою Верховного Суду від 11.12.2019 касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Зокрема, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року в частині позовної вимоги про визнання недійсними договору дарування земельної ділянки від 25 серпня 2010 року та додаткового договору від 01 грудня 2015 року N? 1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення; у задоволенні позову керівника Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та Ужгородської міської ради Закарпатської області про визнання договору дарування земельної ділянки та додаткового договору до договору дарування недійсними відмовлено; в іншій частині рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року залишено без змін.

22 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами обґрунтовуючи тим, що 23.07.2025 року після отримання постанови про закриття кримінального провадження він дізнався про обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі під час розгляду даної справи. Відтак, є нововиявленими обставинами.

ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що дізнався про наявність нововиявлених обставин виключно 25.07.2025 року, під час отримання поштової кореспонденції у змісті якої містилася постанова про закриття кримінального провадження.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 звернувся з даною заявою з пропущеним строком на її подання з поважних причин. Враховуючи викладене, просить його поновити.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, дослідивши зміст заяви, а також вивчивши додані на її обґрунтування докази, суд виходить з наступного.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).

Статтею 423 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Приписами частини 2 статті 423 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Як на підставу для перегляду рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2016 року у цивільній справі № 308/12760/15-ц за нововиявленими обставинами заявник посилається на приписи 1 частини 2 наведеної норми права, тобто істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 423 Цивільного процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини 2 статті 423 Цивільного процесуального кодексу України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини 4 та 5 статті 423 Цивільного процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Разом із тим, у статті 424 Цивільного процесуального кодексу України визначені строки подання заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, які забезпечують належне відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, що є однією із складових верховенства права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»). Аналогічний висновок міститься в рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України».

У Цивільному процесуальному кодексі України встановлено граничні строки звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Зокрема, у пункті 1 частини 1 статті 424 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другоїстатті 423 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Наведений вище строк звернення до суду є процесуальним і може бути поновлений судом за загальними правилами, встановленими статтею 127 Цивільного процесуального кодексу України.

Водночас відповідно до пункту 1 частини 2 статті 424 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням приписів частини 1 цієї статті, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини 2 статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Згідно з частиною 3 статті 424 Цивільного процесуального кодексу України строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Отже, законом визначено граничний строк, протягом якого може бути подана заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, який з підстави, визначеної пунктом 1 частини 2 статті 423 Цивільного процесуального кодексу України, складає три роки з дня набрання законної сили судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву.

Зазначений строк є присічним (преклюзивним) і поновленню не підлягає, незалежно від причин його пропуску і істотності обставин, які є нововиявленими.

Тобто, зі змісту наведених вище положень чинного законодавства вбачається, що строк, визначений у пункті l частини 3 статті 424 Цивільного процесуального кодексу України, не є строком на подачу стороною заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а являє собою строк реалізації стороною взагалі права на можливість втручання в остаточне судове рішення з метою виправлення допущеної помилки, а тому за своєю правовою природою встановлений даною нормою строк є присічним і не може бути відновлений, незалежно від причин його пропуску.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 261/4637/13-ц (провадження № 61-22047св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 753/11003/13-ц (провадження № 61-14741св19), від 25 січня 2023 року у справі № 2-1014/98 (провадження № 61-3720св22).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 просить переглянути за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 14 червня 2017 року.

Тобто в даному випадку трирічний строк на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами сплив 14 червня 2020 року і в силу закону не може бути поновлений незалежно від причин його пропуску.

Наслідком пропущення строку на подання заява про перегляд судового рішення за нововиявленими, визначеного пунктом 1 частини 3 статті 424 Цивільного процесуального кодексу України, є відмова у відкритті провадження за нововиявленими обставинами.

Така ж правова позиція висловлена й у висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 09 січня 2020 року у справі № 2-3923/11.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Частиною 2 статті 427 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано, що протягом п`яти днів після надходження заяви до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 426 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Враховуючи те, що заявником ОСОБА_1 пропущено передбачений пунктом 1 частини 2 статті 424 ЦПК України трирічний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вказаний строк є преклюзивним (присічним) і не може бути поновлений, незалежно від причин його пропуску, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за нововиявленими обставинами.

На підставі вищевикладеного, враховуючи положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, керуючись статтями 4, 10, 12, 13, 258 260, 263 265, ч. 5 та ч. 11 статті 272, статтями 352 355, 423, 424, 426, 427 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2016 року у цивільній справі № 308/12760/15-ц за позовною заявою прокурора м. Ужгорода до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання частково недійсним рішення Ужгородської міської ради та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області Бедьо В.І.