ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 711/9613/24
Провадження № 22-ц/821/1547/25
Категорія: 308020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Кондрацької Н.М. в приміщенніПридніпровського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення суду виготовлено 16 червня 2025 року) у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

10 грудня 2024 року КП «Черкаситеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31.10.2007 № 1480 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси», п.4 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 25.04.2005 № 60, виконком Черкаської міської ради вирішив визначити виконавцем житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси, в тому числі, відомчого житлового фонду, Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго».

У відповідності до «Правил надання послуг постачання теплової енергії» затверджених постановою Кабінету Міністрів № 830 від 21 серпня 2019 року та укладених договорів про надання послуги з постачання теплової енергії з індивідуальним споживачем виконавець (КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги встановленим нормативним на межі централізованих інженерно технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі).

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги відповідно Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1022.

КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» здійснює постачання теплової енергії відповідачу за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Інформація щодо встановлених тарифів є загальновідомою, розміщена на офіційних веб-порталах КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Позивач вказує, що відповідач фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилала жодних скарг чи претензій щодо їх наявності, якості чи кількості надання, що свідчить про надання житлово-комунальних послуг належним чином, проте, не здійснює в повному обсязі оплату за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Протягом всього строку виникнення заборгованості, відповідач періодично вчиняла дії, що свідчать про визнання нею заборгованості перед підприємством, зокрема, у грудні 2021 року боржником в рахунок погашення заборгованості було сплачено кошти у сумі 4 800,00 грн.

Станом на 01.09.2024 борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію складає 33 880,78 грн.

Дії відповідача наносять шкоду підприємству, яке втрачає можливість своєчасно проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг.

За наведених підстав, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість станом на 01.09.2024 у сумі 33 880,78 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2025 року позовні вимоги - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради заборгованість у сумі 33 880,78 грн та судовий збір.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що відповідач є власником квартири у багатоквартирному будинку, який не від`єднано від системи централізованого опалення і позивач надавав послуги з постання теплової енергії, отже між сторонами виникли правовідносини, які полягають, в тому числі, у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 належним чином (своєчасно та у повному обсязі) не оплачувалися надані КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР послуги постачання з теплової енергії та гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 33 880,78 грн, що підтверджується листом-розрахунком по о/р № НОМЕР_1 , тому суд приходить висновку про задоволення позову та стягнення вказаної вище заборгованості з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 10 липня 2025 року через засоби поштового зв`язку, ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення суду необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, просила рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив факт існування письмового договору, який начебто існує між КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» та ОСОБА_1 .

Вказує, що ніколи не надавала письмової згоди на використання персональних даних та внесення їх у електронний реєстр, та права використання цих персональних даних для утворення «особових рахунків».

Посилається на те, що відносини між споживачем та надавачем послуг врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів».

Судом першої інстанції не було виконано норму ч. 3 ст. 62 ЦПК України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (згідно Статуту, який на неодноразову вимогу апелянта, в паперовому вигляді, завірений належним чином, так і не був наданий).

Довіреність представникам юридичної особи не була підписана керівником КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» особисто, мається тільки ксерокопія підпису, що вводить в оману і дає сумнів у справжності підпису згідно ст. 78 Закону України «Про нотаріат», де описана процедура засвідчення підпису на документах нотаріусом.

Суд першої інстанції порушив права відповідача згідно ст. 3 Конституції України, оскільки відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку зі станом здоров`я, але суд проігнорував дану заяву та провів засідання за її відсутності.

Судом не було задоволено клопотання про витребування доказів про начебто надання послуг.

Вказує, що позивачем не надано доказів, а судом не витребувано відповіді, що позивач робив звірку кожен місяць із відповідачем по факту отримання послуг з надання теплової енергії.

Посилається на те, що постанова НКРЕКП не зареєстрована відповідно до вимог ст. 117 Конституції України та Указу Президента «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерства та інших органів виконавчої влади» - то вона не набула чинності, тому тариф, вказаний в ній, не є обов`язковим для споживача, якщо він з ним не погодився. Цін/тарифів на теплову енергію, встановлених відповідно до законодавства немає.

На думку відповідача, відсутні підстави для стягнення боргу, оскільки немає порушеного права позивача, оскільки він до відповідача з пропозицією сплати послуг по вказаному тарифу не звертався.

Вважає, що суд першої інстанції не надав оцінку обставинам справи, не з`ясував відповідність заявлених вимог положенням Закону, що вказує на передчасне та необ`єктивне рішення.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 22 серпня 2025 року, КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та необгрунтованими, а рішення суду ухваленим відповідно до вимог чинного законодавства, із урахуванням всіх фактичних обставин справи, із правильним застосуванням судом норм процесуального і матеріального права, із повним з`ясуванням обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, у зв`язку із чим просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2025 року залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.04.2011 № 630 та рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1480 від 31.10.2007 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.

На виконання рішень виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про початок опалювального сезону 2021-2022 рр. у м. Черкаси» від 13.10.2021 № 1122, «Про початок опалювального сезону 2023-2024 рр. у м. Черкаси» від 19.10.2022 № 859 та «Про початок опалювального сезону 2022-2023 рр. у м. Черкаси» від 13.10.2023 №1525, КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради здійснює постачання теплової енергії до будинків, розташованих в м. Черкасах, в тому числі, і до будинку за вказаною у позові адресою за тарифами, затвердженими у встановленому порядку.

ОСОБА_1 з 05.02.2020 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру від 11.12.2024 за № 960766.

За вказаною адресою відповідач отримує послуги з теплопостачання від КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», відкритий о/р НОМЕР_1 , але не в повній мірі та несвоєчасно сплачує щомісячну оплату за опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на майно № 427491498 від 19.05.2025 вбачається, що ОСОБА_1 одноосібно належить квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі продажу від 12.09.2019, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. за № 9382.

З листа-розрахунку по о/р № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що відповідач станом на 01.09.2024 має заборгованість перед позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії в загальному розмірі 33880,78 грн., оскільки їх оплата нею не проводилася щомісячно та у повному обсязі.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд згідно нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до вимог п. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Одночасно згідно ч. 3 ст. 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, яка регламентує тягар утримання майна, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положення ст. 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Частиною 1 ст. 19 «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Статтями 20, 21 «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води передбачені статтями 21 та 22 цього Закону.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради є виконавцем житлово-комунальних послуг населенню у м. Черкаси, та здійснює постачання теплової енергії, зокрема, до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , за якою розміщена квартира відповідача.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтями 67, 68 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» здійснює нарахування за постачання теплової енергії відповідачу за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Так, Постановою НКРЕКП№ 1174 від 25.06.2019 року затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, яким визначено механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання для суб`єктів природних монополій і суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання, які є ліцензіатами НКРЕКП.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1117 від 07.10.2019 «Про надання дозволу КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» на проведення розрахунків для встановлення двохставкових тарифів на теплову енергію» надано дозвіл КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» провести розрахунки для встановлення тарифів на теплову енергію.

В подальшому, постановою НКРЕКП № 94 від 14.01.2020 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради», із змінами, внесеними постановою НКРЕКП № 628 від 17.03.2020 року Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 94 від 14.01.2020», КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» встановлено тариф на послугу з постачання теплової енергії. Зазначена постанова набрала чинності 17.01.2020.

Наказом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» № 15 від 16.01.2020 «Про введення в дію тарифів на послугу з постачання теплової енергії», відповідно до постанови НКРЕКП № 94 від 14.01.2020 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради» та пункту 5 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з 17.01.2020 введено в дію тарифи на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення.

Наказом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» № 42 від 18.03.2020 «Про введення в дію тарифів на послугу з постачання теплової енергії», відповідно до постанови НКРЕКП № 628 від 17.03.2020 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 94 від 14.01.2020», з 18.03.2020 року введено в дію тарифи на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення.

Наказом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» № 120 від 04.10.2021 «Про введення в дію тарифів на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води», відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1073 від 04.10.2021 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води, які надаються КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», з 04.10.2021 введено в дію тарифи на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення.

Наказом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» № 134 від 28.10.2021 «Про введення в дію тарифів на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води», відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1199 від 28.10.2021 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 04.10.2021 № 1073 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води, які надаються КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», з 13.10.2021 введено в дію тарифи на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення.

Наказом КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» № 172 від 27.10.2022 «Про введення в дію тарифів на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води», відповідно до рішень виконавчого комітету Черкаської міської ради від 30.09.2022 № 802 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії, послугу з постачання гарячої води для KПTM «Черкаситеплокомуненерго» на період воєнного стану в Україні» та від 27.10.2022 № 948 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 30.09.2022 № 802 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії, послугу з постачання гарячої води для КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» на період воєнного стану в Україні».

Із наведеного слідує, що встановлення тарифів і затвердження планів розвитку для підприємств теплопостачання здійснюють органи місцевого самоврядування, і нарахування плати за отримані послуги за постачання теплової енергії здійснювалось на підставі затверджених тарифів, які в судовому порядку не оскаржені та діяли на час здійснення нарахувань.

Як вірно встановлено судом, відповідач, яка є власником квартири та отримує послуги, надані позивачем, будь-яких скарг щодо ненадання послуг чи неякісного надання послуг до позивача за період виникнення заборгованості не подавала, будь-яких претензій не висловлювала, тому на ОСОБА_1 покладається обов`язок зі сплати коштів за надані послуги з постачання теплової енергії.

Також в матеріалах справи відсутні докази, що заборгованість перед позивачем у відповідача виникла до набуття останньою права власності на квартиру, тобто до 12.09.2019.

Отже, встановивши фактичні обставини у справі, належним чином оцінивши докази, подані сторонами, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання зі сплати коштів за спожиті житлово-комунальні послуги належним чином не виконала, у результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 33 880,87 грн, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Є необгрунтованими доводи скаржника про відсутність підстав для стягнення боргу, тому що позивач до відповідача з пропозицією сплати послуг по вказаному тарифу не звертався, що свідчить про відсутність його порушеного права, оскільки позивачем у даній справі доведено факт надання відповідачу послуг з постачання теплової енергії, нарахування коштів за користування наданими послугами здійснювалось відповідно затверджених тарифів, проте відповідачем належним чином послуги не оплачувались, що є порушенням прав позивача на отримання плати за належним чином надані послуги з постачання теплової енергії.

Також є безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не встановив факт існування письмового договору, який начебто існує між КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» та ОСОБА_1 .

Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Типова форма договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджена Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 року.

КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» направило співвласникам житлового будинку по АДРЕСА_3 , в тому числі і відповідачу, пропозицію щодо вибору моделі договірних відносин між споживачем та виконавцем комунальних послуг та примірник Типового договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії.

Після отримання пропозиції від КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» співвласники повинні були самостійно обрати одну з запропонованих моделей шляхом прийняття відповідного рішення загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку та до 01.05.2020 направити на адресу підприємства повідомлення про прийняте рішення. Також співвласники багатоквартирного будинку повинні були розглянути наданий для ознайомлення Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії.

У вказаний термін КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» не отримало повідомлення від співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі і від відповідача, про прийняте рішення стосовно моделі договору про надання комунальних послуг та заперечень щодо Типового договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії.

Отже, у відповідності до частини 4, 5 статті 13 Закону України «При житлово-комунальні послуги», договір про надання послуги з постачання теплової енергії вважається укладеним у запропонованій позивачем редакції.

Крім того, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448 цс 19) та постановах Верховного Суду: від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107 св 18), від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204 св 18), від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20 (провадження № 61-9449 св 22), від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22 (провадження № 61-9399 св 23), від 25 березня 2024 року у справі № 462/1232/23 (провадження № 61-16076 св 23).

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження укладення між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії, проте, відсутність письмово оформленого договору не свідчить, що позивачем не надавались послуги із забезпечення тепловою енергією будинку АДРЕСА_3 , а також відсутність обов`язку відповідача оплачувати надані йому послуги.

Крім того, звертаючись із даним позовом, на підтвердження розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача, позивач надав розрахунок заборгованості за теплову енергію, згідно якого станом на 01.09.2024 розмір заборгованості становить 33 880,78 грн. Розрахунок здійснено з урахуванням часткового погашення ОСОБА_1 існуючої заборгованості.

В подальшому, разом з відповіддю на відзив, позивачем було надано динаміку тарифів, яка фактично ілюструє динаміку тарифів на послуги із теплопостачання та деталізований розрахунок заборгованості з моменту виникнення боргу з 01.11.2019 по 01.01.2020, з якого вбачається, що з моменту набуття права власності на квартиру відповідачем здійснено часткову оплату за надані позивачем послуги, тож станом на 01.01.2020 заборгованість відповідача за надані послуги постачання теплової енергії становить 1 808,12 грн, за постачання гарячої води у розмірі 2 315,71 грн, що разом становить 4 123,83 грн, яка зазначена у розрахунку заборгованісті на початок 2020 року.

Водночас, відповідачем розмір заборгованості не спростовано та не наведено своїх розрахунків, тому колегія суддів вважає, що розмір заборгованості за послуги з теплопостачання становить визначений позивачем розмір, а саме 33 880,78 грн.

Є необгрунтованими доводи скаржника, що судом першої інстанції не було виконано норму ч. 3 ст. 62 ЦПК України, щодо посвідчення довіреності на підтвердження повноважень представника відповідача, оскільки представник юридичної особи або органу державної влади вправі подавати копію довіреності на підтвердження своїх повноважень, така копія довіреності може бути засвідчена ним самостійно, але беззаперечним є той факт, що в такому разі копія довіреності, долучена до матеріалів справи, має бути засвідчена суддею, або в іншому порядку, встановленому законом, зокрема, представником самостійно, що узгоджується із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № № 310/4879/19.

Отже, долучена до позовної заяви копія довіреності від 04.01.2024 № 11/40 є належним документом, що підтверджує право особи, яка підписала позовну заяву, на вчинення такої процесуальної дії.

Також відхиляються доводи скаржника, що суд першої інстанції порушив права відповідача згідно ст. 3 Конституції України, не відреагувавши на подану ОСОБА_1 заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку зі станом здоров`я, оскільки судове засідання, призначене на 08.04.2025 не відбулося і судом було визнано неявку відповідача у судове засідання такою, що відбулась без поважних причин, було оголошено перерву до 19.05.2025, що підтверджується протоколом судового засідання № 4335468 від 08.04.2025 ( а.с. 84), що не є порушенням права відповідача на участь у судовому засіданні.

Також є необгрунтованими посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судом не було задоволено клопотання про витребування доказів, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема, судом першої інстанції протокольною ухвалою від 13.03.2025 було розглянуто клопотання відповідача та відмовлено у його задоволенні, що підтверджується протоколом судового засідання № 4195843 від 13.03.2025 ( а.с. 76-77).

Інші доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом апеляційного перегляду, проте суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 258, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2025 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

О.М. Новіков