УХВАЛА

Іменем України

16 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 524/397/23

провадження № 61-10291ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 квітня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 08 липня 2025 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність органу примусового виконання, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Автозаводський відділ державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність органу примусового виконання, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Автозаводський відділ державної виконавчої служби

у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Автозаводський ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції).

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні в Автозаводському ВДВС

у м. Кременчуці перебуває ВП НОМЕР_1, відкрите постановою від 10 липня 2023 року, з примусового виконання виконавчого листа № 524/397/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою від 18 березня 2025 року державний виконавець Барта К. О. звернула стягнення на заробітну плату боржника.

Разом із тим, у боржника відсутня заборгованість зі сплати аліментів,

а станом на січень 2025 року наявна переплата зі сплати аліментів

у розмірі 38 066,61 грн.

Вважав, що винесення постанови про щомісячне відрахування з доходу боржника в рахунок сплати поточних аліментів при наявності у нього переплати за періодичними платежами є передчасним рішенням державного виконавця, а тому відсутні підстави покладати на роботодавця обов`язок щомісяця подавати виконавцю звіт про виконання цієї постанови.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову державного виконавця від 18 березня 2025 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП НОМЕР_1 у частині здійснення щомісячного відрахування у розмірі 25 % у рахунок сплати поточних аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином - ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття та в частині зобов`язання роботодавця здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховувати кошти у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення; щомісяця надсилати виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802; у разі припинення перерахування коштів, не пізніш як у триденний строк, повідомити виконавця про причину припинення виплат та зазначити нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 квітня

2025 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 08 липня 2025 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

08 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 квітня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 08 липня 2025 року.

Ухвалю Верховного Суду від 19 серпня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

У вересні 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно із частиною першою статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Статтею 69 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Згідно зі статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що дії державного виконавця є законними і спрямованими на виконання рішення суду щодо стягнення періодичних платежів, дійшов правильного висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця від 18 березня 2025 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 квітня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 08 липня 2025 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність органу примусового виконання, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Автозаводський відділ державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська