справа №732/1520/25
провадження № 2-з/732/3/25
Ухвала

про забезпечення позову

18.09.2025 року м.Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Карпинська Н.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

УСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, в інтересах ОСОБА_1 , до подачі позовної заяви звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 1657 від 29.01.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „ФІНАНС ІННОВАЦІЯ (перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю „НЕССО) з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № -1 від 15.05.2019 в розмірі 21 300, 00 грн.

В обґрунтування поданої заяви представник вказує, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „НЕССО про визнання незаконним та таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису. В той же час, за оскаржуваним виконавчим написом вже здійснюються дії щодо його примусового виконання.

Також вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав, за захистом яких вона звернулася.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

В порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

Заяву про забезпечення позову подано до суду з дотриманням порядку, встановленого ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, матеріали цивільної справи, приходить висновку про задоволення поданої заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до частин 5-7 статті 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

У поданій заяві зазначається, що за оскаржуваним виконавчим написом вже здійснюються дії щодо примусового виконання. Крім цього, на думку заявниці, виконавчі написи, вчинені на кредитних договорах є незаконними та не підлягають виконанню, оскільки п.5 ст. 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» забороняється відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих написів нотаріусів, вчинених на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально. При цьому виконавчі написи, які були вчинені до початку військового стану, все ще перебувають на примусовому виконанні.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенком Костянтином Юрійовичем від 07.07.2020 (ВП № 61257217) накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках в АТ КБ „ПРИВАТБАНК, МФО 305299 та АТ „УНІВЕРСАЛ БАНК, МФО 322001, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 23630 грн.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що на даний час є обґрунтовані підстави для вжиття заходів забезпечення позову, які є необхідним завданням цивільного судочинства та забезпечуватиме ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, які він має намір захистити при зверненні до суду.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником в судовому порядку. Саме такий вид забезпечення позову просить застосувати заявниця, виходячи із змісту поданої заяви.

З урахуванням вищевикладеного, судом вбачаються підстави для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, що є співмірним із заявленими вимогами. Невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист заявницею своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, а тому до вирішення справи по суті стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису слід зупинити.

Відповідно до ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого листа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

При забезпеченні позову суддя бере до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання майбутнього рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 149, 150-153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 1657 від 29.01.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „ФІНАНС ІННОВАЦІЯ (перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю „НЕССО) із боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № -1 від 15.05.2019 в розмірі 21300,00 грн.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївні для виконання та для відома ОСОБА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до положень ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно вимог частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її складення.

Суддя Карпинська Н.М.