УХВАЛА

17 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 361/670/20

провадження № 61-9804ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого об`єднання «Трудовик» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом Садівничого об`єднання «Трудовик» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію та штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2025 року ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року в указаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, запропоновано заявниці: подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести підстави для його поновлення; сплатити судовий збір в частині оскарження вимог за зустрічним позовом та зазначити у касаційній скарзі відомості щодо наявності електронного кабінету.

15 вересня 2025 року до Верховного Суду, на виконання вимог ухвали, надійшла заява ОСОБА_1 , в якій вона зазначає про відсутність у неї електронного кабінету.

Також, заява ОСОБА_1 містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивовано тим, що строк звернення з касаційною скаргою пропущений з поважних причин внаслідок невиконання Київським апеляційним судом вимог статей 386, 272 ЦПК України. Копію оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції заявниця отримала в суді першої інстанції 26 червня 2025 року, про що наявні відмітки в матеріалах справи.

Аналізуючи обставини, наведені у клопотанні про поновлення строку, Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За правилами частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація цього права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями процесуального закону. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

У разі доведення заявником недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, то в цьому випадку для відліку строку на касаційне оскарження застосовуються положення частини другої статті 390 ЦПК України, відповідно до якої заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження в разі подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Проте, ОСОБА_1 ні до касаційної скарги ні до заяви про усунення недоліків не надала жодних доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року та доказів порушення апеляційним судом, передбаченого статтею 272 ЦПК України, порядку вручення судового рішення.

До відкриття касаційного провадження суд касаційної інстанції не має можливості перевірити наявність чи відсутність доказів на підтвердження надсилання/вручення судом апеляційної інстанції копії рішення заявнику, оскільки за правилом частини сьомої статті 394 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується під час відкриття касаційного провадження.

Отже, ОСОБА_1 не доведено існування виключних обставин, визначених у пунктах 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України.

Також, ОСОБА_1 не сплачено судовий збір за подання касаційної скарги.

У заяві, яка надійшла на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху ОСОБА_1 зазначає, що відсутні підстави для сплати судового збору і така вимога суду не може бути виконана, оскільки на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» вона звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18) зазначила, що споживач звільняється від сплати судового збору як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Отже, від сплати судового збору за подання позовів, апеляційної та касаційної скарги споживачі звільнені лише у разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів. Тобто відповідачі при подачі апеляційної чи касаційної скарги мають сплачувати судовий збір за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір».

У справі № 361/670/20 заявлено первісний позов ОСОБА_1 до Садівничого об`єднання «Трудовик» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди та зустрічний позов Садівничого об`єднання «Трудовик» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію та штрафних санкцій.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує судові рішення як в частині вирішення первісного позову так і в частині зустрічного позову, отже вона звільнена від сплати судового збору в частині вирішення первісного позову на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», в якому вона є позивачем, проте за вимогами зустрічного позову Садівничого об`єднання«Трудовик» про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію та штрафних санкцій заявниця не звільнена від сплати судового збору.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не усунуто в повному обсязі недоліків касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2025 року.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не усунула недоліки касаційної скарги та не виконала вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги, така скарга підлягає поверненню.

Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого об`єднання «Трудовик» про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом Садівничого об`єднання «Трудовик» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію та штрафних санкцій вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров