Справа № 279/4228/25
Провадження № 2/279/1920/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу №279/4228/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання такою, що не прийняла спадщину,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в інтересах якої діє представник - адвокат Дубенчук М.В. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання такою, що не прийняла спадщину. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина за законом. Вона спадщину після смерті чоловіка прийняла спільною реєстрацією та спільним проживанням. На час відкриття спадщини в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована донька спадкодавця, відповідач у справі ОСОБА_3 . Однак, ОСОБА_3 має громадянство РФ, із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала, протягом шести місяців з заявою про прийняття спадщини не зверталась. 21.10.2024 року відповідач була знята з реєстрації за вказаною адресою на вимогу власника. 21.01.2025 року відповідачем, в органи нотаріату РФ, була подана заява про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 на її користь. Оригінал вказаної заяви нею був отриманий після спливу шести місяців після смерті спадкодавця, і у зв`язку з військовою агресією РФ не має юридичної сили на території України. В даний час вона не має моживості реалізувати свої спадкові права, а тому, просить встановити факт непроживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідача у справі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач до суду не з`явилась, про день розгляду справи повідомлялась належним чином.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 , знає її сім`ю, донька ОСОБА_6 виїхала з України ще в 2017 році, до батьків не приїжджала, на похорон батька не приїжджала.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що тривалий час знає сім`ю позивача, так як є її сусідкою, донька ОСОБА_8 виїхала до РФ ще в 2017 році, до ОСОБА_9 не приїжджала навіть на похорон бабусі та батька.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків та дослідивши їх в сукупності з письмовими матеріалами справи, суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача, ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина за законом. ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач спадщину після смерті чоловіка прийняла спільним проживання та реєстрацією.

Крім того, на час відкриття спадщини і до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована його донька, відповідач у справі ОСОБА_3 , що стверджується даними з відділу реєстрації місця проживання.

ОСОБА_3 проживає на території РФ, має "вид на жительство" на території РФ з 15.11.2023 року, що стверджується даними паспорта відповідача.

21.01.2025 року ОСОБА_3 звернулась до органів нотаріату РФ із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь його дружини, позивача у справі ОСОБА_1 (а.с.15.).

Позивач звернулась до нотаріальної контори та отримала роз`яснення про необхідність звернутись до суду для вирішення спірного питання.

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України)).

Відповідно достатті 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною першоюстатті 1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом частини третьоїстатті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першоїстатті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина першастатті 1270 ЦК України).

Cпадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (стаття 1273 Кодексу).

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьоїстатті 1268 ЦК Україниє необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено устатті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Відповідно до частини другоїстатті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією ( 254к/96-ВР ), законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно із статтями 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина першастатті 76 ЦПК України).

Відповідно достатті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено і не спростовано матеріалами справи, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , будинок АДРЕСА_1 , не був постійним місцем проживання відповідача, хоча вона була зареєстрована у цьому будинку і право її проживання у ній не обмежувалось. Натомість, в 2017 році відповідач виїхала за межі України, з 01.12.2017 року проживає та значиться зареєстрованою за іншою адресою (м.Арзамас РФ), а з 21.10.2024 року знята з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

У визначений законом строк ОСОБА_3 не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Натомість, 21.01.2025 року ОСОБА_3 звернулась до органів нотаріату РФ із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь його дружини, позивача у справі ОСОБА_1 .

Державна реєстрація ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання на момент смерті батька за цією адресою реєстрації, оскільки спростована належними та допустимими доказами.

Частина третястатті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

За таких обставин, суд приходить до висновку про встановлення факту непроживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання її такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, позовні вимоги підтверджені письмовими матеріалами справи, не спростовані поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.263-265, 319 ЦПК України, ст.ст. 29,1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання такою, що не прийняла спадщину задовольнити.

Встановити факт непроживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 .

Суддя Леся НЕДАШКІВСЬКА

копія згідно з оригіналом