КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

23.09.25 справа № 133/3265/24

провадження № 2/133/692/25

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Пєтухова Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Штепи В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Козятинської міської ради, про визначення місця проживання дитини, вирішуючи клопотання позивача про відвід судді-

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області знаходиться вказана позовна заява.

Від позивача у справі надійшла заява про відвід судді Пєтухової Н.О.

Заяву мотивовано тим, що у ході підготовчого судового засідання 18.03.2025 судом безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судово-психологічної експертизи, натомість задоволено клопотання представника відповідача про витребування з Державної прикордонної служби України інформацію про час та місце перетину державного кордону позивачкою протягом січня 2022 - листопада 2024 років, фактично надавши необґрунтовані переваги стороні відповідача. Суддею Пєтуховою Н.О. залишено поза увагою наявної необхідності проведення вказаної експертизи 18.03.2025, та на якій також наполягав представник органу опіки та піклування, що може свідчити про упередженість та необ`єктивність судді.

Про упередженість судді також свідчить стан розгляду цією суддею іншої цивільної справи №133/1307/24, за участі тих самих сторін, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів. Суддею було розглянуто вказану справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, при цьому ухвалою суду було відмовлено у клопотанні представника ОСОБА_1 про перехід від розгляду у спрощеному позовному провадженні до розгляду за правилами загального позовного провадження. За результатами розгляду апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 , суд погодився з доводами апелянта та повністю скасував рішення суду.

Отже у позивача ОСОБА_1 , як позивача у справі №133/3265/24 на даний час виник обґрунтований сумнів питання щодо неупередженості та об`єктивності з боку судді Пєтухової Н.О., під час розгляду цієї справи, оскільки цією суддею вже раніше розглядалась інша цивільна справа за участі тих же самих сторін, за результатами розгляду якої, з порушенням норм цивільного процесуального законодавства, постановлено незаконне рішення на користь ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, заявляє відвід судді Пєтуховій Н.О. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Вивчивши доводи поданої заяви про відвід та матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як вбачається із поданої заяви про відвід, позивач вважає, що наявні обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Пєтухової Н.О., які зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді. При цьому позивачка та її представник вказали, що про підстави відводу їм стало відомо лише після отримання постанови апеляційного суду та прийняття судом ухвали про відмову у проведенні експертизи, а тому одразу після настання таких обставин було подано заяву про відвід.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997; (далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10.12.2009 в справі «Мироненко і Мартенко проти України», де було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

В руслі суб`єктивної складової поняття безсторонності ЄСПЛ притримується позиції, що не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції». Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу.

Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Обставини, на які посилається у своїй заяві ОСОБА_1 є недостатніми для того, щоб піддати сумніву об`єктивність і неупередженість судді. Наявність самого лише сумніву у неупередженості судді недостатньо для його відводу.

Частинами 2-3 ст. 40 ЦПК України передбачає, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлений відвід судді Пєтуховій Н.О. є необґрунтованим, та суд не вбачає підстав для його задоволення, а тому приходить до висновку про необхідність вирішення іншим складом суду заяви про відвід судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Пєтухової Н.О., подану у справі №133/3265/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Козятинської міської ради, про визначення місця проживання дитини, визнати необґрунтованою.

Передати заяву на розгляд іншого судді у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА