КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1524/24
Провадження № 2/488/247/25
УХВАЛА

Іменем України

17.09.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу за позовом заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва Чобану Дмитра Георгійовича Окружна прокуратура міста Миколаєва в інтересах держави до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землею водного фонду шляхом визнання незаконним і скасування пунктів рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, зобов`язання повернути земельну ділянку та демонтувати споруди

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корабельного районного суду міста Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва Чобану Дмитра Георгійовича Окружна прокуратура міста Миколаєва в інтересах держави до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землею водного фонду шляхом визнання незаконним і скасування пунктів рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, зобов`язання повернути земельну ділянку та демонтувати споруди.

Ухвалою суду від 29.04.2024 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 31.07.2025 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Ільїна О.В. про залишення позову без руху після відкриття провадження у справі та зобов`язано позивача внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом.

Однак, у встановлений судом строк позовну заяву, яка б відповідала вимогам статей 175, 177 ЦПК України не подано та недоліки не усунуто.

Так, заступник керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- усунути перешкоди територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської

міської ради у користуванні та розпорядженні землею водного фонду шляхом

визнання незаконними і скасування пунктів 6, 6.2 розділу 2 рішення Миколаївської

міської ради від 01.03.2012 № 15/45 про затвердження проекту землеустрою та

надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1000

кв. м (1000 кв. м - прибудинкова територія), за рахунок земель міста, не наданих у

власність або користування, для будівництва і обслуговування житлового будинку,

господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ,

- усунути перешкоди територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської

міської ради у користуванні та розпорядженні землею водного фонду шляхом

визнання недійсним укладеного 31.07.2023 між ОСОБА_1

та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу № 1545 земельної

ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером :05:090:0031, державну

реєстрацію права власності на підставі якого вчинено 31.07.2023.

- усунути перешкоди територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської

міської ради у користуванні та розпорядженні землею водного фонду шляхом

зобов`язання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 )

знести (демонтувати) металевий вагончик та бетонний паркан на земельній ділянці

площею 1000 кв.м з кадастровим номером :05:090:0031 по

АДРЕСА_1 .

- усунути перешкоди територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської

міської ради у користуванні та розпорядженні землею водного фонду шляхом

зобов`язання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути у

власність територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради

(код ЄРДПОУ 26565573) земельну ділянку площею 1000 кв.м з кадастровим номером

:05:090:0031 по АДРЕСА_1 у стані,

який існував до порушення прав.

Отже, власником вищевказаної земельної ділянки, переданої у приватну власність рішенням Миколаївської міської ради від 01 березня 2012 року № 15/45 на теперішній час є ОСОБА_2 .

Відведення у приватну власність вказаних земельних ділянок здійснено з порушенням вимог ст. 19, 20, 58, 59, 60-62, 83, 84, 116 ЗК України та ст. 1, 4, 88-90 ВК України.

В цьому зв`язку в позові порушено питання про усунення перешкод у здійсненні Миколаївською міською радою права користування та розпорядження спірною земельною ділянкою водного та лісового фонду шляхом їх повернення від відповідача територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, скасування відповідних рішення про державну реєстрацію з одночасним припиненням права власності відповідача.

09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України №4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року, згідно якого відповідні норми ЦК та ЦПК України викладено в новій редакції.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 391 ЦК України, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 390 ЦК України суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Згідно п. 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №4292-ІХ, положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо:

- нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом;

- нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Крім того, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 390 ЦК України, власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним.

Згідно ч. 1 ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

Відповідно, добросовісний набувач це особа, яка набула майно за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати.

Разом з тим, позов до відповідача, як до недобросовісного набувача, згідно вимог ст. 330, 390, 400 ЦК України в цій справі не подано, а твердження прокурора про подання негаторного позову, на який вказані вище вимоги Закону№4292-ІХ від 12 березня 2025 року не розповсюджуються є безпідставним, що прямо суперечить вимогам ч. 2 ст. 391 ЦК України.

Надання письмових пояснень, які надійшли від першого заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва Савицької Марії Валеріївни через підсистему «Електронний суд» 11.08.2025 року, з викладенням аргументів та міркувань щодо предмету спору вимогами ЦПК України та ст. 174, 187 цього Кодексу зокрема, не передбачено.

Посилання на правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах не може бути прийнято до уваги, оскільки спірні правовідносини врегульовуються насамперед вимогами Закону України №4292-ІХ від 12 березня 2025 року, щодо застосування яких правових висновків Верховним Судом не зроблено.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до чинної ч. 4 ст. 177 ЦПК України, у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Оскільки вказаний закон має зворотну силу, а провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України), коли судом може бути застосована лише та процесуальна норма, яка є чинною на момент проведення тієї чи іншої процесуальної дії та/або прийняття процесуального рішення, а відтак, вирішуючи питання про відповідність позовної заяви вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, судом встановлено, що позовна заява вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України не відповідає.

Крім того, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до положень ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо: 1) воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень; 2) воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Як вбачається з матеріалів даної справи, прокурором подано позов про зобов`язання ОСОБА_2 повернути земельну ділянку, яку він набув за відплатним договором купівлі продажу № 1545 від 31.07.2023 року, в порядку ст. 388 ЦК України, а саме повернення майна власнику.

Відповідно до положень ч. 11-13 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Враховуючи вказане, прокурор мав усунути вказані недоліки позовної заяви, шляхом внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми в розмірі оцінки (експертно-грошова оцінка земельних ділянок) здійсненої в порядку, визначеному законом «Про оцінку земель», чинної на дату подання позовної заяви, і додати до позову вказані документи.

Оскільки у встановлений судом строк позивачем не усунуто зазначені недоліки, то це є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 187, 260 Цивільного процесуального кодексу України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву заступника керівника Окружної прокуратури міста Миколаєва Чобану Дмитра Георгійовича Окружна прокуратура міста Миколаєва в інтересах держави до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землею водного фонду шляхом визнання незаконним і скасування пунктів рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, зобов`язання повернути земельну ділянку та демонтувати споруди залишити без розгляду.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для цього.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя Я.А. Чернявська