ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1256/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/2543/24 Категорія: 304090200 Смовж О. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал»;

відповідач: ОСОБА_1 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу ОСОБА_1 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 травня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до преамбули даної угоди, її підписанням позичальник приєднується до публічної пропозиції банку про укладення договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням банку і розміщений на сайті банку www.іdeabank.ua.

В день підписання угоди відповідач надав банку заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції договору комплексного банківського обслуговування, і приєднання до публічної пропозиції укладення договору про використання аналогу власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк».

Відповідач власним підписом підтвердив ознайомлення з тарифами банку на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб.

За умовами договору банк надав позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом 200 000,00 грн. ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 5 000,00 грн, з процентною ставкою 48,00% річних, розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами банку та ДКБО.

ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за угодою перед відповідачем виконав, відкривши поточний рахунок та надавши можливість користуватись кредитними коштами в сумі 5000,00 грн. в межах кредитного ліміту, відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання щодо повернення коштів виконав частково (в рахунок погашення основного боргу та процентів сплатив 1 405,98 грн), останній платіж здійснено 21.12.2019 року.

Таким чином, у відповідача сформувалась заборгованість перед банком в загальній сумі 12 795,04 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 4 966,06 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 7 828,98 грн.

16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» укладений договір факторингу №16/11-23, відповідно до умов та додатків якого, фактор набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № С-001-0 від 11.02.2019 року.

29.12.2023 року ТОВ «ФК «Сонаті» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу №29/12-23, за умовами якого ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами.

Відповідно до Додатку №2 «Друкований реєстр Боржників» до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 року до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-001-0 від 11.02.2019 року.

Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № С-001-0 від 11.02.2019, сформованої первісним кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 року заборгованість боржника/позичальника становить 12 795,04 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом в сумі 4 966,06 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 7 828,98 грн.

Зазначає, що додатково до суми боргу та процентів, що нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, ОСОБА_1 має також сплатити: інфляційні втрати в сумі 2 415,88 грн., три проценти річних в сумі 812,95 грн.

Беручи до уваги приписи п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України поточний кредитор має право правомірно нарахувати і вимагати сплати індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за період, починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору 12.01.2020 року та до 23.02.2022 року включно.

Товариство просило суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 16023,87 грн., що складається з:

- заборгованості за основним боргом в сумі 4 966,06 грн.;

- заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 7 828,98 грн.,

- інфляційні втрати в сумі 2 415,88 грн.,

- три проценти річних в сумі 812,95 грн.,

а також стягнути судові витрати: зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн., на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку; на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 5 200 грн.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.05.2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованість за кредитним договором № С-001-0 від 11.02.2019 року в сумі 12 795,04 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 4 966,06 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 7 828,98 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» судовий збір у розмірі 1933,00 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 4149,6 грн. та 45,00 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням інших процесуальних дій.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договору, тому з останнього на користь ТОВ «Санфорд Капітал», яке набуло право вимоги за кредитним договором, слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі, що складається із заборгованості за основним боргом в сумі 4 966,06 грн та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 7 828,98 грн.

Відмовляючи в задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції виходив з того, що в період з 12.01.2020 року по 23,02.2022 року (за який просить позивач) ТОВ «Санфорд Капітал» право вимоги за кредитним договором від 11.02.2019 року не набувало.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.05.2025 року в частині задоволених вимог.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» про стягнення заборгованості відмовити повністю у зв`язку зі спливом позовної давності, недоведеністю факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем, а також недоведеністю належного переходу права вимоги до позивача.

Вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем у суді першої інстанції, стягнувши з ТОВ «Санфорд Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на ТОВ «Санфорд Капітал».

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та розподілу судових витрат незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими. У зв`язку з цим, рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повну відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, взагалі не надав жодної оцінки заяві відповідача про застосування позовної давності в мотивувальній частині рішення стосовно задоволеної частини вимог, що є грубим порушенням норм процесуального права, зокрема ст. 263, 264 ЦПК України, які вимагають від суду наводити в рішенні мотиви, з яких він виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Суд формально підійшов до питання доведення відповідачем факту не підписання угоди, поклавши весь тягар на відповідача, незважаючи на його послідовні заперечення. Суд не врахував, що заперечення підпису є достатньою підставою для більш ретельної перевірки обставин укладення договору. Згідно з позицією Верховного Суду, у разі оспорювання підпису на документі не є обов`язковим проведення почеркознавчої експертизи, і суд може визнати підпис таким, що не належить особі, на підставі інших доказів у справі. Сукупність наведених відповідачем обставин (місце укладення, відсутність рахунку, чужий номер телефону) мала б викликати у суду обґрунтовані сумніви щодо дійсності підпису та факту укладення договору.

Суд не надав належної оцінки доводам відповідача щодо нікчемності кредитного договору з підстав недодержання письмової форми, оскільки відповідач стверджує, що не підписував жодних документів.

Відповідач у відзиві ставив під сумнів правомірність переходу права вимоги до позивача, вказуючи на недоліки наданих договорів факторингу та реєстрів боржників. Суд формально констатував перехід прав вимоги, належним чином не дослідивши доводи відповідача щодо конкретних недоліків цих документів, зокрема. чи містять вони всі необхідні ідентифікуючі дані щодо первісного договору та боржника.

Крім того, судом першої інстанції не вирішено питання про судові витрати, які поніс відповідач. У відзиві на позовну заяву відповідач просив стягнути з позивача понесені судові втрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., надавши відповідні докази, проте суд не вирішив дане питання чим порушив норми ст.ст. 141, 265 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ТОВ «Санфорд Капітал» зазначено, що скарга ОСОБА_1 є безпідставною, необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Доводи відповідача щодо пропуску строку звернення до суду є безпідставними, оскільки відповідно до норм Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, факт впровадження карантину та воєнного стану в України, який на момент подачі позовної заяви ТОВ «Санфорд Капітал» не були пропущені, а тому заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягають до задоволення.

Позивачем надано докази на підтвердження факту укладення, виконання ПАТ «Ідея Банк» своїх обов`язків по передачі кредитних коштів відповідачу та докази лише часткового виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків.

ОСОБА_1 сплачуючи кошти на погашення кредитної заборгованості протягом тривалого строку, зокрема платежі від 08.04.2019, на суму 384 грн., від 11.05.2019 року на суму 288,00 грн., 10.06.2019 року на суму 192,00 грн., 11.06.2019 року на суму 113,00 грн., 19.06.2019 року на суму 10,00 грн., 12.07.2019 року на суму 384,00 грн., визнав факт укладення угоди № С-001-0 від 11.02.2019 року із ПАТ «Ідея Банк» на визначених у цьому договорі умовах, також як і факт отримання кредитних коштів (використання кредитного ліміту), а отже доводи відповідача про недійсність та нікчемність вказаного кредитного договору є введення суду в оману.

Крім того, ТОВ «ФК «Сонаті» правомірно, у передбачений законом спосіб і формі, на підставі договору факторингу набуло право вимоги до ОСОБА_1 за угодою № С-001-0 від 11.02.2019 року, укладеною із ПАТ «Ідея Банк», а в подальшому таке право було у той же спосіб відступлене на користь ТОВ «Санфорд Капітал», яке є поточним кредитором за вказаним зобов`язанням.

Тобто, правовідносини ТОВ «Санфорд Капітал» із ОСОБА_1 виникли саме на підставі договору факторингу, а тому доводи відповідача, що між позивачем та відповідачем не виникли правовідносини є необґрунтованими та безпідставними та не можуть братись до уваги судом, оскільки такі доводи ОСОБА_1 побудовані лише на підставі його припущень.

Вказує, що на момент розгляду справи № 694/2543/24 угода № С-001-0 від 11.02.2019 року не визнана недійсною, доводи ОСОБА_1 про недійсність та нікчемність вказаної угоди є безпідставними.

Разом з тим, на час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не звертався до суду із окремим позовом щодо визнання такого договору недійсним.

Товариство просить апеляційний суд вирішити питання щодо судових витрат позивача, стягнути з відповідача на користь ТОВ «Санфорд Капітал» понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3000,00 грн.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» в частині стягнення заборгованості з відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договору, тому з останнього на користь ТОВ «Санфорд Капітал», яке набуло право вимоги за кредитним договором, слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі, що складається із заборгованості за основним боргом в сумі 4 966,06 грн та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 7 828,98 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що11.02.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Згідно умов укладеної угоди від 11.02.2019 року, відповідач приєднується до публічної пропозиції банку про укладення договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядження банку і розміщений на сайті Банку www.іdeabank.ua.

Разом з тим, в день підписання угоди відповідач надав банку заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до публічної пропозиції договору комплексного банківського обслуговування, і приєднання до публічної пропозиції укладення договору про використання аналогу власноручного підпису та відтиску печатки банку ПАТ «Ідея Банк».

Відповідач власним підписом підтвердив ознайомлення з тарифами банку на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб.

За умовами договору банк надав позичальнику кредит шляхом відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом 200 000,00 гривень, ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 5 000,00 грн, з процентною ставкою 48,00% річних, розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами Банку та ДКБО.

Позивач в позовній заяві зазначив, що ПАТ «Ідея Банк» повністю свої зобов`язання за угодою перед відповідачем виконав, відкривши поточний рахунок та надавши можливість користуватись кредитними коштами в сумі 5000,00 гривень в межах кредитного ліміту, відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання щодо повернення коштів виконав частково (в рахунок погашення основного боргу та процентів сплатив 1405,98 грн), останній платіж було здійснено 21.12.2019 року. Таким чином, у відповідача сформувалась заборгованість перед банком в загальній сумі 12795,04 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 4966,06 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 7828,98 грн.

16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» укладений договір факторингу №16/11-23, відповідно до умов та додатків якого, фактор набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № С-001-0 від 11.02.2019 року.

29.12.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» договір факторингу №29/12-23, за умовами якого ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами.

Відповідно до додатку №2 «Друкований реєстр Боржників» до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 року до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-001-0 від 11.02.2019 року.

На підтвердження розміру заборгованості за кредитом та процентами ТОВ «Санфорд Капітал» надало довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 11.02.2019 року, складену первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк», витяг з реєстру боржників до договору факторингу, а також виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 22.02.2019 року по 21.12.2019 року, в якій відображено рух коштів по його рахунку.

Отже, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № С-001-0 від 11.02.2019 року, сформованої первісним кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 року заборгованість боржника/позичальника становить 12 795,04 грн., що складається із заборгованості за основним боргом в сумі 4 966,06 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 7 828,98 грн.

Як вбачається з виписки, відповідач ОСОБА_1 здійснив часткову оплату по кредитному договору, а саме 08.04.2019 на суму 384 грн., 11.05.2019 року на суму 288,00 грн., 10.06.2019 року на суму 192,00 грн., 11.06.2019 року на суму 113,00 грн., 19.06.2019 року на суму 10,00 грн., 12.07.2019 року на суму 384,00 грн.

Вищевказана виписка по рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та належним доказом наявності заборгованості.

З виписки по рахунку вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти від Товариства, а також частково повертав кредитні кошти, що також вказує на наявність кредитних правовідносин між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем.

Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взявши на себе відповідні зобов`язання та частково їх виконав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ТОВ «Санфорд Капітал» до позовної заяви були додані належні та достатні докази на підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № С-001-0 від 11.02.2019 року та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом в сумі 4966,06 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 7828,98 грн.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором № С-001-0 від 11.02.2019 року та спростовували надані позивачем довідку-розрахунок заборгованості та виписку з рахунку відповідача, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Твердження апелянта про те, що він не укладав угод із позивачем, ніколи не був у м. Львів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки до матеріалів справи позивачем надано оригінал угоди № С-001-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 11.02.2019 року, в якому міститься оригінальний підпис відповідача. Аргументи щодо виконання підпису іншою особою, а не ОСОБА_1 , не підтверджуються належними та достатніми доказами, заяв, клопотань стосовно таких аргументів відповідач не подавав, самостійно будь-яких висновків експертизи щодо виконання підпису іншою особою не ініціював.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на користь Товариства інфляційних втрат та 3% річних за період з 12.01.2020 року до 23.02.2022 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалося вище, ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги за договором факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 року за кредитним договором № С-001-0 від 11.02.2019 у сумі 12 795,04 грн.

Позивач надає розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з 12.01.2020 року до 23.02.2022 року, тобто за період в якому ТОВ «Санфорд Капітал» право вимоги за договором № С-001-0 від 11.02.2019 року не набувало.

17.03.2022 року набув чиності ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану». Вказаним законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. До розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

З огляду на викладене, суд першої інстанції, враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, вважав, що слід відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної вимоги про стягнення інфляційних витрат та суми трьох процентів річних.

У зв`язку з вищевикладеним, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат у розмірі 2415, 88 грн. та суми 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 812,95грн.

Що стосується позовної давності.

Згідно із ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається із виписки, останній платіж на погашення кредитної заборгованості був здійсненний 21.12.2019 року, то граничний день пред`явлення позову є 21.12.2022 року.

Разом з тим, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про ведення воєнного стану України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Враховуючи викладене, норми Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, то строки позовної давності при подачі позовної заяви ТОВ «Санфорд Капітал» не були пропущені, а тому заява апелянта про застосування строків позовної даності є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Апелянт в скарзі просив апеляційний суд вирішити питання про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, оскільки суд першої інстанції дане питання не вирішив.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В матеріалах справи відсутня заява відповідача про ухвалення додаткового рішення, а тому апеляційний суд не може вирішити питання про стягнення витрат на правничу допомогу, якщо це питання не було вирішено в суді першої інстанції.

Представник ТОВ «Санфорд Капітал» разом з відзивом на апеляційну скаргу подав заяву про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн. Надав акт приймання передачі послуг з правничої допомоги, який є додатком до договору про надання правничої допомоги № 7 від 24.06.2025 року, укладеного між ТОВ «Санфорд Капітал» і Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС».

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).

Колегія суддів, врахувавши складність справи, ціну позову та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, наявність численної усталеної практики, приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» 2000 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.05.2025 року, судові витрати слід залишити за відповідачем.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 травня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді