УХВАЛА

18 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 932/7481/24

провадження № 61-10323ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовомдо Комунального закладу «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального закладу «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року визнано неподаною та повернуто.

10 серпня 2025 року ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд», подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного суду від 03 липня 2025 року та ухвалити нове рішення про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, запропоновано заявнику: уточнити прохальну частину касаційної скарги щодо оскарження рішення суду першої інстанції; подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження; подати уточнену касаційну скаргу із зазначенням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України та зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції; надати суду докази надсилання копії касаційної скарги та копій доданих матеріалів всім учасникам справи з урахуванням положень статті 43 ЦПК України.

25 серпня 2025 року ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд», направив до Верховного Суду заяву про усунення недоліків.

Проаналізувавши надані на усунення недоліків матеріали на відповідність вимогам частини другої статті 392 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що недоліки касаційної скарги заявником не усунуто.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За правилами частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Необхідно підкреслити, що звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація цього права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями процесуального закону. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

До заяви про усунення недоліків додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, до якого заявник просить долучити лист історії хвороби від 17 липня 2025 року польською мовою, де він лікується.

Проте з долучених до заяви документів не можливо встановити, чи дійсно ОСОБА_1 перебував на лікуванні та в який саме період, оскільки до заяви долучено скріншоти з телефона, текст в яких є незрозумілим та не підтверджує перебування заявника на лікуванні та неможливість подання касаційної скарги у визначений законом строк.

Також із доданих до заяви документів вбачається, що ОСОБА_1 не виконано вимоги ухвали суду від 14 серпня 2025 року, зокрема, не надано уточненої редакції касаційної скарги із зазначенням підстав касаційного оскарження та уточненою прохальною частиною щодо рішення суду першої інстанції та не надано доказів направлення такої касаційної скарги іншим учасникам справи.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що заявником не усунуто недоліків касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2025 року.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що заявник не усунув недоліки касаційної скарги та не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги, така скарга підлягає поверненню.

Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров