У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року справа № 542/1655/24

провадження № 2/542/188/25

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання Журавель О.В.,

представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову адвоката Прядка О.О.,

представника відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову адвоката Салашного М.О.,

позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали цивільної справи за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

12.09.2025 від представника відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову адвоката Салашного М.О. надійшла заява про збільшення позовних вимог.

Крім того, 15.09.2025 від представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову адвоката Прядка О.О. надійшла заява про зміну предмета позову і збільшення позовних вимог.

В судовому засіданні представники сторін підтримали подані ними заяви, просили їх прийняти до розгляду.

Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 підтримала позицію свого представнимка- адвоката Прядка О.О.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом- ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Щодо заяви про збільшення позовних вимог адвоката Салашного М.О. від 12.09.2025.

12.09.2025 до суду від представника відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову адвоката Салашного М.О. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій він просив:

- визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частку житлового будинку А-2 загальною площею 149.3, житлова площа (кв.м): 91.3, Опис: а-навіс, а1- погріб, №1- колодязь, №2-вигріб, №3- огорожа, №4-огорожа, №5-ворота з хв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

- визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :17:001:0257, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання щодо можливості прийняття заяви про збільшення зустрічних позовним вимог суд враховує, що положеннями ч. 3 ст. 49 ЦПК України передбачено право відповідача подати зустрічний позову у строки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом встановлено, що представник ОСОБА_2 адвокат Салашний М.О. неодноразово раніше подавав до суду заяви про збільшення зустрічних позовних вимог: 21.04.2025, 17.06.2025 та 28.07.2025.

Однак, ухвалами суду зазначені заяви про збільшення позовних вимог було залишено без руху, а у подальшому повернуто у зв`язку з неусуненням недоліків заяви від 17.06.2025 та у зв`язку з відкликанням заяви від 21.04.2025.

Водночас, у своїй ухвалі від 08.07.2025 суд, зокрема, зауважив на свідомому невиконанні представником ОСОБА_2 обов`язків, визначених законом та свідомому невиконанні вимог ухвали суду.

Досліджуючи подану представником ОСОБА_2 адвокатом Салашним М.О. заяву про збільшення позовних вимог, подану до суду втретє (28.07.2025), суд у своїй ухвалі від 26.08.2025 встановив, що ця заява містить ті ж самі недоліки, що і попередні подані цим же представником заяви про збільшення позовних вимог.

Суд дійшов висновку про те, що подання заяв про збільшення позовних вимог здійснюється представником ОСОБА_2 не з метою досягнення процесуального результату- прийняття судом відповідної заяви до розгляду та дійсного, реального розгляду судом питання про поділ майна, що складало предмет спору у поданих ним заявах.

Натомість, така процесуальна поведінка представника ОСОБА_2 спрямована лише на затягування та перешкоджання розгляду справи та свідчить про відсутність у нього наміру вирішити реально існуючий цивільний спір та невиконання обов`язку керуватися завданнями цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним суд у своїй ухвалі від 26.08.2025 застосував щодо сторони спору процесуальну санкцію у виді позбавлення права на відповідну процесуальну дію, оскільки невжиття такого заходу свідчило б про невиконання судом обов`язку, визначеного ч. 4 ст. 44 ЦПК України, суперечило завданню цивільного судочинства та не відповідало його засадам.

Проте, представник ОСОБА_2 адвокат Салашний М.О. вкотре не звернув увагу на мотиви та обгрунтування ухвали суду та вкотре проігнорував обов`язок добросовісно використовувати свої процесуальні права, знову подавши до суду заяву про збільшення зустрічних позовних вимог.

Поряд з цим, в судовому засіданні вказав, що не усував недоліки заяв про збільшення позовних вимог у зв`язку з тим, що ухвали суду були великі за обсягом та він не звертав увагу на вказане в ухвалах обгрунтування.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, часто зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.

З аналізу наведеного вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Такі висновки наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2019 у справі №337/474/14.

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

На переконання суду процесуальна поведінка представника ОСОБА_2 спрямована лише на затягування та перешкоджання розгляду справи та свідчить про відсутність у нього наміру вирішити реально існуючий цивільний спір та невиконання обов`язку керуватися завданнями цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Частиною 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже, суд визнає подання представником ОСОБА_2 адвокатом Салашним М.О. заяви про збільшення позовних вимог вчетверте після застосування судом щодо нього процесуальної санкції у виді позбавлення права на відповідну процесуальну дію як прояв зловживання процесуальними правами, у зв`язку з чим заява про збільшення позовних вимог від 12.09.2025 підлягає поверненню особі, яка її подала.

Щодо заяви про зміну предмета позову і збільшення позовних вимог адвоката Прядка О.О. від 15.09.2025.

15.09.2025 до суду від представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову адвоката Прядка О.О. надійшла заява про зміну предмета позову і збільшення позовних вимог, у якій він просив:

- визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий № :17:001:0257 площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_1 ;

- визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 149.3 м2, житловою площею 91.3 м2 за адресою АДРЕСА_1 ;

- стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості ? її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 р.в, 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль AUDI A6, 2020 р.в, 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_3 ; автомобіль FORD FUSION, 2018 р.в, об`єм двигуна 1999 см куб, автомобіль AUDI A6, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб, автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1968 см3; автомобіль MERCEDES-BENZ C 220, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2143 см куб; автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2143 см куб; автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2017 року випуску, об`єм двигуна 2143 см куб; автомобіль AUDI Q7, 2006 року випуску, об`єм двигуна 4163 см куб в сумі 1427 610 грн, а також компенсацію 1/2 вартості «Volkswagen Tuareg» д.н.з. НОМЕР_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що фактично позивачка за первісним позовом просить припинити за відповідачем право на його частку у спільній власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розміщені за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши їй у власність вказані об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Частиною п`ятою статті 71 СК України передбачено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 вказала, що приписи частин 4 та 5 статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності треба розуміти так: правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації).

Водночас до заяви про збільшення позовних вимог не додано доказів внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості 1/2 частини спірного нерухомого майна, право на частку у якому позивачка фактично просить припинити за відповідачем.

Суд враховує, що вищевказані положення неодноразово роз`яснювались в ухвалах суду від 28.05.2025, 18.06.2025, 08.07.2025, проте, представник ОСОБА_1 вкотре подав до суду заяву з відповідними позовними вимогами та з тими ж недоліками, неусунення яких раніше вже було підставою для повернення заяви про збільшення первісних позовних вимог.

Крім цього, у зазначених ухвалах суду представнику ОСОБА_1 судом зауважувалось на необхідності конкретизації та точного формулювання предмета позову, остаточного визначення з предметом спору.

На цьому суд неодноразово також наголошував і в судових засіданнях.

Однак, зміст поданих представником ОСОБА_1 заяв протягом підготовчого провадження свідчить про те, що він не має на меті остаточно визначитись із предметом спору у цій справі.

Так, первісна позовна заява містить вимогу щодо трьох транспортних засобів:

- автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, д.н.з. НОМЕР_2 , 2018 року випуску, об`єм двигуна 1968 см3;

- автомобіль AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_3 , 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см3;

- автомобіль «Volkswagen Tuareg» д.н.з. НОМЕР_4 .

Позовна заява про збільшення позовних вимог від 09.04.2025, яка у зв`язку з неусуненням недоліків була повернута ухвалою суду, містила вимоги щодо такого майна:

- земельної ділянки з кадастровим номером :17:001:0257 площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- житлового будинку, загальною площею 149,3 кв. м., житловою площею 91,3 кв. м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- нежитлового приміщення А-1, загальною площею 156,3 кв. м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;

- автомобіля VOLKSWAGEN CRAFTER, д.н.з. НОМЕР_2 , 2018 року випуску, об`єм двигуна 1968 см3;

- автомобіля AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_3 , 2020 року випуску, об`єм двигуна 1968 см3.

У поданій до суду заяві про зміну предмета спору та збільшення позовних вимог, поданій до суду 15.09.2025 предметом спору вказано таке майно:

- земельна ділянка з кадастровим номером :17:001:0257 площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок, загальною площею 149,3 кв. м., житловою площею 91,3 кв. м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- грошові кошти у розмірі компенсаціі вартості частки ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 р.в, 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль AUDI A6, 2020 р.в, 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_3 ; автомобіль FORD FUSION, 2018 р.в, об`єм двигуна 1999 см куб, автомобіль AUDI A6, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб, автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1968 см3; автомобіль MERCEDES-BENZ C 220, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2143 см куб; автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2143 см куб; автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2017 року випуску, об`єм двигуна 2143 см куб; автомобіль AUDI Q7, 2006 року випуску, об`єм двигуна 4163 см куб в сумі 1427 610 грн, а також компенсаціі вартості 1/2 частини автомобіля «Volkswagen Tuareg» д.н.з. НОМЕР_4 .

Поряд з цим, обгрунтування вказаної заяви містить твердження про те, що ОСОБА_1 просить суд «визначити спільним майном подружжя для того, щоб потім виділитиїх в спільну часткову власність або в особисту власність наступне майно:

1. Нежитлове приміщення А-1, загальною площею 156.3 м2, за адресою: АДРЕСА_2 ;

2. Житловий будинок, загальною площею (кв.м): 149.3, житлова площа (кв.м): 91.3 за адресою: АДРЕСА_1 ;

3. Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку № :17:001:0257 за адресою: АДРЕСА_1 ;

4. Легковий автомобіль VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 року випуску, 1968 см3;

5. Легковий автомобіль AUDI A6, 2020 року випуску, 1968 см3 ;

6. Легковий автомобіль FORD FUSION, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1999 см куб;

7. Легковий автомобіль AUDI A6, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб;

8. Легковий автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1968 см3;

9. Легковий автомобіль MERCEDES-BENZ C 220, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2143 см куб;

10. Легковий автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2143 см куб;

11. Легковий автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2017 року випуску, об`єм двигуна 2143 см куб;

12. Легковий автомобіль AUDI Q7, 2006 року випуску, об`єм двигуна 4163 см куб» (а.с. 92- т 3).

Також у тексті відповідної заяви вказано, що «з огляду на ці фактичні обставини, позивачка ОСОБА_1 пропонує вирішити спір про поділ спільного майна подружжя наступним чином.

Позивачка пропонує стягнути із відповідача ОСОБА_2 компенсацію ? частки від вартості легкових автомобілів,які були переоформлені ним на користь третіх осіб без дозволу дружини, в сумі 1 900 750 грн.

Передати їй в особисту приватну власність житловий будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 5 123 980 гривень, а інше майно, яке перебуває у власності ОСОБА_2 , нежитлове приміщення у селищі Нові Санжари та два легкових автомобіля Ауді А6 та VOLKSWAGEN CRAFTER вартістю 4 650 840 гривень залишити у власності відповідача.

Шляхом взаємного заліку зустрічних вимог залишити розмір компенсації яку зобо`язаний буде сплатити відповідач ОСОБА_2 в сумі 1 427 610 грн» (а.с. 93-зворот, т.3).

Наведене свідчить про те, що позовні вимоги- предмет позову не відповідають змісту та обгрунтуванню цього позову, а також дійсним намірам ОСОБА_1 .

Формулювання змісту позовних вимог не у відповідності до обставин, викладених у заяві є підставою для висновку про невідповідність заяви вимогам закону.

Водночас, адвокат, який представляє інтереси клієнта в суді, не може не знати процесуальних наслідків подання до суду такої заяви.

Крім того, прохальна частина заяви про зміну предмета спору та збільшення позовних вимог містить прохання про стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості ? її частки у праві спільної сумісної власності на автомобілі VOLKSWAGEN CRAFTER, 2018 р.в, 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль AUDI A6, 2020 р.в, 1968 см3, д.н.з. НОМЕР_3 ; автомобіль FORD FUSION, 2018 р.в, об`єм двигуна 1999 см куб, автомобіль AUDI A6, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб, автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1968 см3; автомобіль MERCEDES-BENZ C 220, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2143 см куб; автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2013 року випуску, об`єм двигуна 2143 см куб; автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2017 року випуску, об`єм двигуна 2143 см куб; автомобіль AUDI Q7, 2006 року випуску, об`єм двигуна 4163 см куб в сумі 1427 610 грн.

Обгрунтування самої заяви також містить зазначення частки ОСОБА_1 у величині, яка позначена знаком питання: «?».

На запитання суду в судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Прядко О.О. вказав, що, дійсно, він має обізнаність стосовно некоректного зазначення частки під час фомування документа в системі «Електронний суд», водночас, він не перевірив правильність написання частки перед направленням документа до суду.

Знову ж таки, слід наголосити на тому, що адвокат, який представляє інтереси клієнта в суді, не може не знати приписів процесуального закону щодо завдань цивільного процесу, форми та змісту заяви, а також правових наслідків невиконання зазначених приписів закону.

Варто зауважити також, що в судовому засіданні позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 суду вказала про те, що ще на момент виникнення спору та звернення до суду з позовом про поділ майна, мала на меті поділити й нерухоме майно- земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, рішення державного реєстратора щодо реєстрації вказаного нерухомого майна за юридичною особою були анульовані ще у листопаді 2024 року (а.с. 87-96- т. 2, а.с. 104-108- т. 3).

Проте, з вимогою поділити зазначені земельну ділянку та житловий будинок представник ОСОБА_1 звернувся до суду вперше лише у квітні 2025 року, тобто зі спливом 5 місяців.

Як вказувалось вище у цій ухвалі, відповідна заява про збільшення позовних вимог була повернута ухвалою суду від 08.07.2025 у зв`язку з неусуненням недоліків.

Зазначена ухвала містить роз`яснення про те, що вона підлягає апеляційному оскарженню, у ній зазначено строк та порядок оскарження.

Проте, представник ОСОБА_1 вказану ухвалу суду не оскаржив. Натомість, більше ніж через два місяці знову подав до суду заяву з аналогічними вимогами (15.09.2025) та з тими ж недоліками, що стали підставою для залишення без руху попередньої заяви, а у подальшому- її повернення.

Поряд з цим, у заяві про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог від 15.09.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Прядко О.О. просив стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки автомобілів. В обгрунтування цієї вимоги вказав про те, що в період часу з 13.10.2016 по 24.04.2024 ОСОБА_2 без дозволу дружини здійснив відчуження спірних транспортних засобів. Посилався на відповідь РСЦ МВС від 22.10.2024.

В порушення вимог п. 8 ч. 3 ст. 175, ч. 1, 5 ст. 177 ЦПК України він не надав вказаний документ та не зазначив обставин, що зумовили неможливість його подання до суду, хоча у переліку додатків (у тексті заяви) вказував на нього у п. 13.

Водночас, встановлено, що копію вказаного документа (відповідь, адресована адвокату Прядку О.О.) представником ОСОБА_1 було надано до суду раніше ще 29.10.2024 (а.с. 21- т. 2) в додатках до відзиву на позовну заяву (зустрічну).

Наведене безумовно свідчить про те, що ОСОБА_1 та її представник адвокат Прядко О.О. ще з жовтня 2024 року були достовірно обізнані про факти відчуження транспортних засобів, вказували про це у заяві по суті справи (відзиві на зустрічну позовну заяву- а.с. 15-20- т. 2), надали до суду документ на підтвердження зазначеної обставини (а.с. 21- т.2).

Проте, з відповідною вимогою звернулися до суду лише зі спливом 11 місяців 15 вересня 2025 року.

Невиправдане зволікання з остаточним визначенням предмета спору протягом року ! підготовчого провадження в суді, свідоме умисне подання представником, яким є адвокат, заяв з очевидними для нього недоліками, є цілком достатніми для висновку суду про наявність у його процесуальній поведінці ознак зловживання процесуальними правами.

Частиною другою статті 2 ЦПК України встановлено, що неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Тобто процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. І кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту, тощо), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже, зловживає ним.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (частина друга статті 44 ЦПК України).

Частинами третьою та четвертою цієї ж статті передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Стаття 4 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року з наступними змінами, передбачає, що адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Відповідно до статей 7, 42 Правил адвокатської етики адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам; представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.

Стаття 44 Правил адвокатської етики передбачає, що під час здійснення професійної діяльності в суді адвокат повинен бути добропорядним, поводити себе чесно та гідно, стверджуючи повагу до адвокатської професії. Адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на невиправдане затягування судового розгляду справи.

Адвокат, який представляє інтереси клієнтів в судах, не може не знати приписів процесуального закону щодо завдань цивільного процесу та порядку звернення до суду.

Отже, з наведених у цій ухвалі підстав суд визнає подання представником ОСОБА_1 адвокатом Прядком О.О. заяви про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог як прояв зловживання процесуальними правами, у зв`язку з чим його заява про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог від 15.09.2025 підлягає поверненню особі, яка її подала.

Суд вважає, що наведені у цій ухвалі підстави є цілком достатніми для застосування щодо учасника процесу процесуальної санкції у виді позбавлення права на відповідну процесуальну дію, оскільки невжиття такого заходу свідчило б про невиконання судом обов`язку, визначеного ч. 4 ст. 44 ЦПК України, суперечило завданню цивільного судочинства та не відповідало його засадам.

Зважаючи на встановлені обставини справи, у межах досліджуваних судом питань, з огляду на характер спірних правовідносин, предмет спору, процесуальну поведінку представників сторін, суд вбачає у діях представників сторін ознаки маніпулювання сторонами спору шляхом використання правового механізу, передбаченого законом, всупереч його меті. Обставини, встановлені у цій ухвалі свідчать про відсутність дійсного реального наміру сторін та їх представників вирішити існуючий між колишнім подружжям спір. Натомість, процесуальна поведінка представників сторін спрямована не на досягнення результату- вирішення спору, а на сам процес спору, про що беззаперечно свідчать висновки суду, наведені у цій ухвалі.

Керуючись статтями 2, 44, 258, 260, 261 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову адвоката Салашного М.О. про збільшення розміру позовних вимог від 12 вересня 2025 року - повернути.

Заяву представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову адвоката Прядка О.О. про зміну предмета позову і збільшення позовних вимог від 15 вересня 2025 року повернути.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.

Повний текст ухвали виготовлено 19.09.2025.