Справа № 495/2469/24
№ провадження 2/495/869/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про залишення позовної заяви без руху

"18" вересня 2025 р. м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря судового засідання - Дарій О.М.

прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури - Колісніченко І.В.,

представника відповідача - Бороденко М.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху по цивільній справі за позовом першого заступника керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до ОСОБА_1 про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом першого заступника керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до ОСОБА_1 про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

26 червня 2025 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху, яке мотивоване тим, що після відкриття провадження, а саме 09.04.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», який має зворотню дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Вважає, що закон має бути застосований при вирішенні справи №495/2469/24, щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :02:012:0248 та :02:012:0249, які належать Відповідачу, оскільки право власності на відповідне нерухоме майно було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності таким Законом.

А отже, Білгород-Дністровській окружній прокуратурі Одеської області необхідно внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна - земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:012:0248 та :02:012:0249, визначеної за наслідками експертно-грошова оцінки земельних ділянок.

Звертає увагу, що оскільки у матеріалах справи відсутня експертно-грошова оцінка спірних земельних ділянок, здійснена в порядку, визначеному Законом, чинна на дату подання позовної заяви, та сплачено судовий збір у розмірі 44 917,20 грн, з яких: за вимоги майнового характеру: 38 861,20 грн., що були вирахувані як 1,5% від вартості спірної землі 2 590 746,90 грн., яка визначена з відомостей протоколу електронних торгів від 19.05.2020 р.; за дві вимоги немайнового характеру: 6056,00 грн, позивач зобов`язаний надати суду таку оцінку, внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірних земельних ділянок, виходячи з вказаної їх оцінки, та доплатити судовий збір до встановленого законом розміру.

Позивач, не погодившись із вимогами, заявленими у клопотанні про залишення позовної заяви без руху, надав суду заперечення, що обґрунтовані тим, що позовна заява прокурора на час направлення до суду відповідала вимогам, викладеним у зазначеній статті.

Зазначає, що в законодавстві України, в тому числі у Законі України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» відсутні норми, які вказують на те, що абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України має зворотну дію в часі.

Окремо звертає увагу на те, що ця норма і не могла б мати зворотної дії в часі в силу статті 58 Конституції України, оскільки абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України погіршує становище позивача внаслідок встановлення додаткових вимог до позовної заяви, а не пом`якшує.

А отже, оскільки позовна заява відповідає вимогам статті 177 ЦПК України у редакції, чинній на 20.03.2024, підстав для подання прокурором до суду експертно-грошової оцінки спірних земельних ділянок та документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в сумі їх вартості, немає.

У судовому засіданні представник відповідача наполягав на задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без руху.

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури проти задоволення клопотання заперечувала з підстав, описаних у попередньо наданих до суду заперечень.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання представника відповідача підлягає задоволенню, з огляду на наступні підстави.

09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» № 4292-ІХ від 12 березня 2025 року, яким, зокрема, внесено зміни до статей 177, 185, 265 Цивільного процесуального кодексу України, а також до статей 388, 390, 391 Цивільного кодексу України, якими передбачено нові правові підходи до захисту прав добросовісного набувача, у тому числі обов`язкове внесення компенсації вартості майна на депозитний рахунок суду.

Відповідно до частини 5 ст. 390 ЦК України суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Тлумачення вказаної статті свідчить про імперативність її норм, зокрема, встановлює обов`язок органу місцевого самоврядування або прокурора вносити вартість нерухомого майна на депозитний рахунок суду, що є передумовою для подальшого розгляду справи з метою забезпечення можливості дотримання і виконання вимог закону на момент ухвалення рішення у справі, незалежно від результату розгляду справи.

Норми, які зобов`язують вносити вартість спірного нерухомого майна на депозитний рахунок суду, мають компенсаційний та забезпечувальний характер, оскільки їхньою метою є захист порушених прав усіх учасників спірних правовідносин, зокрема й добросовісного набувача. Так, компенсація вартості витребуваного майна матиме місце у випадку задоволення позову та вилучення майна з володіння набувача, який є добросовісним, а позивач (держава або територіальна громада) отримує право зворотної вимоги до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника.

Дійсно, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (частина перша). Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи (частина третя). Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (частина третя).

Відповідно до частин 3, 4 статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Однак, у рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

У рішенні Конституційного Суду України виклав у Рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99, суд зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Також Конституційний Суд України вважає, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (рішення КСУ від 12.07.2019 року № 5-р(I)/2019).

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4292-ІХ унормовано, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо:

нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом;

нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

З аналізу вищевказаних норм Закону №4292-IX вбачається, що останні стосуються і підлягають застосуванню при розгляді позовів, предметом яких є витребування нерухомого майна від добросовісного набувача.

Положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 4292-ІХ, поширюється не тільки на конкретно визначенні статті, як зазначає прокурор, а загалом на положення цього Закону в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.

Норми Закону № 4292-ІХ щодо умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, мають застосовуватися і до тих справ, по яких позовні вимоги подано раніше, але рішення ще не ухвалене.

У зв`язку із чим, суд вважає безпідставним посилання прокурора на неможливість зворотньої дії закону у часі у випадку, якщо він погіршує становище особи, у контексті досліджуваного питання.

Так, провадження по справі відкрито ухвалою суду від 21 березня 2024 року.

Позовні вимоги прокурора обґрунтовані тим, що з комунальної власності Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, правонаступником якої є Кароліно- Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, незаконно вибули земельні ділянки, які на даний час належать на праві власності відповідачу ОСОБА_1 (земельна ділянка площею 0,0459 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:012:0248) та земельна ділянка площею 0,1401 га за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:012:0249).

З матеріалів справи вбачається, що станом на 13.01.2015 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :02:012:0177 та :02:012:0178, які розташовані за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , які в подальшому було об`єднано в одну земельну ділянку площею 0,1860 га за адресою: АДРЕСА_1 з присвоєнням нового кадастрового номеру :02:012:0226, та в подальшому поділено на дві земельні ділянки площею 0,0459 га з кадастровим номером :02:012:0248 та площею 0,1401 га з кадастровим номером :02:012:0249, що розташовані за тією ж адресою та були зареєстровані на праві власності за відповідачем 06.01.2023.

Вказані обставини свідчать про необхідність застосування до даного позову норм матеріального та процесуального права, якими врегульовано порядок витребування майна у добросовісного набувача. Обов`язковість врахування положень Закону України від 12 березня 2025 року № 4292-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» також відображено у постановах ВС, зокрема у постановах від 30 квітня 2025 року у справі №686/14711/21, 07 травня 2025 року у справі №128/680/21, від 21 травня 2025 року у справі №678/1280/21.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2022 року у справі №908/976/19 виснувала, зокрема, що перевірка добросовісності набувача цього майна здійснюється саме при вирішенні питання про витребування/повернення майна.

Добросовісність чи недобросовісність особи це правовий висновок, який робиться судом на підставі встановлених обставин справи, які можуть про це свідчити. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/20528/21.

Згідно ч. 5 статті 12 Цивільного кодексу України добросовісність набувача презюмується, тобто, незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне.

Тобто, обставини добросовісності/недобросовісності набувача досліджуватимуться та встановлюватимуться судом безпосередньо під час розгляду справи по суті, на стадії судового провадження, на якій перебуває №495/2469/24 суд не вирішує питання належності, допустимості, достовірності чи достатності доказів.

Абзацом 2 ч. 4 статті 177 ЦПК України встановлено, що у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Таким чином, розмір вартості спірного майна повинен бути визначеним за результатом оцінки (експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки) здійсненої в порядку, визначеному законом, яка чинна на дату подання позовної заяви у відповідній справі.

У разі відмови у задоволенні позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду суд вирішує питання про повернення позивачу внесених ним на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, а у разі задоволення позову - про перерахування грошових коштів на користь добросовісного набувача, відповідно до ч. 14 ст. 265 ЦПК України.

Відповідно до норм частини 11 статті 187 ЦПК України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Суд звертає увагу, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульованої, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Крім того необхідно врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням Закону №4292-ІХ, оскільки у матеріалах справи відсутня експертно-грошова оцінка спірних земельних ділянок, здійснена в порядку, визначеному Законом, чинна на дату подання позовної заяви, та не внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірних земельних ділянок, виходячи з вказаної їх оцінки, позовна заява прокурора підлягає залишенню без руху, з наданням п`ятиденного строку для надання документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, та сплати судового збору з урахуванням вартості оцінки майна.

Керуючись ст.ст. 95, 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху по цивільній справі за позовом першого заступника керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до ОСОБА_1 про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Позов першого заступника керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до ОСОБА_1 про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння - залишити без руху.

Надати позивачу строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків, а саме:

оплатити судовий збір з урахуванням вартості оцінки майна, що сплачується відповідно до реквізитів: отримувач коштів ГУК в Білгород - Дністровському районі /м. Білгород - Дністровського /22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA 0015740; код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: *;101;

Роз`яснити позивачу, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складений 18 вересня 2025 року.

Суддя