Справа № 303/9110/22
УХВАЛА

17 вересня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді Заболотного А.М.

секретар судового засідання Желізняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Веремчук Ольги Іванівни про примусове проникнення до житла,-

в с т а н о в и в :

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Веремчук О.І. про примусове проникнення до житлового будинку, що знаходиться на АДРЕСА_1 , з метою виконання виконавчого листа № 303/9110/22, виданого 07.02.2024 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області.

В обґрунтування подання виконавець зазначає, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження № 75167385 з примусового виконання виконавчого листа № 303/9110/22, виданого 07.02.2024 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2023 року. Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2023 року усунуто перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом зобов`язання ОСОБА_1 надати вільний доступ ОСОБА_2 до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 30.05.2024 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 11.06.2024 року державним виконавцем надіслано виклик на адресу боржника з`явитися до відділу ДВС у м.Мукачеві Мукачівського району. 01.07.2024 року державними виконавцями здійснено виїзд за адресою, вказаною у виконавчому документі, для виконання рішення суду. За наслідками виїзду державними виконавцями було складено акт про невиконання рішення суду у встановленому законом порядку, тобто протягом 10 робочих днів, оскільки двері будинку були зачинені. 29.08.2025 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 1700,00 грн. та надано повторний строк протягом 10 робочих днів виконати рішення суду. Крім того, державним виконавцем Стець Л.І. винесено вимогу та попередження ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду за ст. 382 КК України та надіслано боржнику. 05.09.2025 року державним виконавцем здійснено повторно виїзд за адресою, вказаною у виконавчому документі, в ході чого встановлено, що вхідні двері зачинені, рішення суду повторно не виконано про, що складено акт про невиконання рішення суду в строк до 05.09.2025 року. Крім того, 05.09.2025 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 3400,00 грн. Таким чином, боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду. Оскільки рішення суду не виконано, а вжиті державним виконавцем заходи не призвели до бажаних результатів, виконавець змушений звертатися до суду із поданням про примусове проникнення до житла.

Ухвалою суду від 17.09.2025 року заяву прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 17.09.2025 року о 11 год. 50 хв.

Старший державний виконавець Веремчук О.І. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій подання підтримує та просить його задовольнити.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стець Л.І. ВП № 75167385 від 30.05.2024 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 303/9110/22, виданого 07.02.2024 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2023 року. Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2023 року усунуто перешкоди у користуванні житловим будинком шляхом зобов`язання ОСОБА_1 надати вільний доступ ОСОБА_2 до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Боржнику надано 10 робочих днів на виконання рішення суду. Постанову надіслано боржнику 31.05.2024 року.

11.06.2024 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стець Л.І. здійснено виклик ОСОБА_1 та зобов`язано з`явитися до виконавця 14.06.2024 року щодо невиконання рішення суду за вищевказаним виконавчим документом. Виклик надіслано боржнику 11.06.2024 року.

17.06.2024 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стець Л.І. повторно здійснено виклик боржника ОСОБА_1 та зобов`язано з`явитись до виконавця 01.07.2024 року щодо невиконання рішення суду. Виклик надіслано 27.06.2024 року.

В подальшому, актом державного виконавця від 01.07.2024 року з виходом за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, вхідні двері зачинені. За викликом з`явитися до державного виконавця на 10 год. 00 хв. 01.07.2024 року боржник ОСОБА_1 не з`явився. Рішення суду не виконано.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стець Л.І. ВП № 75167385 від 29.08.2025 року на боржника ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки рішення боржником у добровільному порядку не виконано. Постанову надіслано 29.08.2025 року.

Також, 29.08.2025 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стець Л.І. надіслано вимогу ОСОБА_1 виконати рішення суду у встановлений законом термін, не пізніше 5-ти днів до 05.09.2025 року.

Актом державного виконавця від 05.09.2025 року з виходом за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що вхідні двері зачинені. За викликом до державного виконавця на 10 год. 00 хв. 05.09.2025 року, боржник ОСОБА_1 не з`явився. Рішення суду не виконано.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стець Л.І. ВП №75167385 від 05.09.2025 року, на боржника ОСОБА_1 , за повторне невиконання рішення без поважних причин, накладено штраф у подвійному розмірі. Постанову надіслано боржнику 29.08.2025 року.

Таким чином, судом встановлено, що виходом державного виконавця за адресою, зазначеною у виконавчих документах, двері домоволодіння не відчинили, перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, рішення суду не виконано.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла. У ч.ч. 1, 2 ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Згідно з ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Згідно з ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Слід відзначити, що обов`язковість виконання рішень є також засадою (основним принципом) виконавчого провадження (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За позицією Європейського суду з прав людини (Суд) до розумного проміжку часу входить і період виконання остаточного судового рішення. Тобто для цивільних справ тривалість розгляду охоплює період від порушення провадження (звернення за судовим захистом у встановленому процесуальним законом порядку) до виконання остаточного судового рішення.

У справі «Хорнсбі проти Греції» Суд наголосив, що (відповідно до усталеного прецедентного права) п. 1 ст. 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином ця стаття проголошує «право на суд», одним із аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов щодо цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалось на шкоду одній із сторін важко собі навіть уявити, щоб ст. 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі (справедливий, публічний і швидкий розгляд) і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Суд розробив та ефективно застосовує критерії оцінки того чи іншого строку як розумного. У цьому контексті враховується складність справи, важливість її для заявника, правомірність його вчинків чи дій уповноважених осіб щодо виконання.

У справі «Сокур проти України» Суд вказав, що відстрочка у виконанні рішення може бути виправданою тільки надзвичайними обставинами, пов`язаними з необхідністю підтримки суспільного порядку. При цьому має враховуватись законність обмежень, пов`язаних із затримкою виконання, та їхня спрямованість на дотримання балансу між інтересами держави і правами фізичних осіб.

Суд у цій справі також оцінює правомірність втручання у встановлене ст. 8 Конвенції право на повагу до приватного життя і житла боржника за «трискладовим тестом», який у своїх рішеннях застосовує ЄСПЛ та у зв`язку з цим робить висновок про те, що приватним виконавцем доведено та, відповідно, судом встановлено наявність всіх критеріїв «трискладового тесту», зокрема, законності вимоги про примусове проникнення до житла та необхідності втручання у право на повагу до житла, яке належить на праві спільної часткової власності не тільки боржнику, а й стягувачу. При цьому, суд також враховує і свідомі дії боржника, що спрямовані на ухилення від виконання остаточного судового рішення. Таким висновок ґрунтується на тому, що боржнику достовірно відомо як про судовий спір, так і про кінцеве судове рішення, яким його зобов`язано надати вільний доступ стягувачу ОСОБА_2 до житлового будинку, що знаходиться на АДРЕСА_1 . Так само боржнику достовірно відомо виконавче провадження з виконання зазначеного судового рішення так як виконавець повідомляв про ОСОБА_2 про всі вчинені ним дії в межах виконавчого провадження у належний процесуальний спосіб.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що примусове проникнення до житла боржника залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення та при цьому не встановлено порушення прав та законних інтересів боржника ОСОБА_2 . За таких обставин подання приватного виконавця підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-260, 439 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Веремчук Ольги Іванівни про примусове проникнення до житла задовольнити.

Надати державному виконавцю Відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Веремчук Ользі Іванівні дозвіл на примусове проникнення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення необхідних виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП № 75167385.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М.Заболотний