Справа № 157/1164/25
Провадження № 2/157/536/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

у складі головуючого судді Ходачинського Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

До Камінь-Каширського районного суду Волинської області надійшла позовна заява ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , у якій позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 103883192 від 14.01.2024 у розмірі 34226 грн 60 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 14.01.2024 року ТОВ «Мілоан» та відповідач уклали кредитний договір № 103883192 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав 12000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит. Відповідач у свою чергу не виконав умов кредитного договору.

28.05.2024 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ/Т, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги і за кредитним договором № 103883192 від 14.01.2024. Сума заборгованості відповідача за зазначеним кредитним договором становить 34226,60 грн та складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 9960 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків 23426,60 грн та простроченої заборгованості за комісією 840 грн.

Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення наявної заборгованості.

Ухвалою судді від 07.07.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, в ухвалі роз`яснено позивачу, що у разі надходження відзиву, він протягом 5-ти днів з дня його отримання може подати до суду відповідь на відзив, копію якої разом з доданими до неї документами надіслати (надати) відповідачу одночасно з надісланням (наданням) відповіді на відзиву до суду, в якій викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

У поданому до суду 11.08.2025 року відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що частково визнає позовні вимоги, зокрема, визнає факт укладення між відповідачем та первісним кредитором кредитного договору, перерахування коштів у сумі 12000 грн ТОВ «Мілоан» відповідачу. Проте не погоджується із розрахунком заборгованості за кредитним договором наданим позивачем, вважаючи нікчемними пункти кредитного договору в частині розміру денної процентної ставки.

Так, з огляду на вимоги прийнятого 22.11.2023 року Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023 року, та яким, серед іншого, були внесені зміни в Закон України «Про споживче кредитування», статті 8 останнього закону, яку було доповнено частиною 5: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%», а також враховуючи те, що кредитний договір був укладений після внесення цих змін, до умов даного кредитного договору повинні були бути застосовані законодавчі обмеження щодо максимальної процентної ставки в 1%. Водночас, ТОВ «Мілоан» не виконало вимогу закону та не привело умови кредитного договору у відповідність до Закону України «Про споживче кредитування» в частині нарахування процентів та, як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення (розрахунок заборгованості), долученого позивачем - нараховувало їх за денною процентною ставкою 1,19 % в день протягом пільгового періоду, та за денною ставкою 2,30% протягом поточного періоду, що суперечить вищенаведеним нормам чинного законодавства.

Заперечив також щодо пролонгації строку кредитування без узгодження нової орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, оскільки у випадку пролонгації первісний кредитор повинен був при укладенні кредитного договору зазначити всі припущення щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, так як дана вимога передбачена п. 9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Однак, жодних інших припущень щодо цих величин, ніж ті, які зазначені в п. 1.5 кредитного договору, останній не містить, у зв`язку з цим, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови кредитного договору, що встановлюють можливість пролонгації, є нікчемними, оскільки при пролонгації збільшиться розмір орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, при цьому кредитним договором не враховано припущення щодо такого збільшення, що суперечить вимогам п. 9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Також позивачем не доведено наявності пролонгації строку кредитування за кредитним договором з огляду на те, що матеріали справи не містять жодних документів складення яких передбачено п. 2.3.2 кредитного договору в рамках процедури пролонгації строку кредитування. Зокрема, позивач не надав доказів направлення позичальником кредитодавцю будь яких електронних звернень/повідомлень із застосуванням одноразового ідентифікатора та з зазначенням дати такого звернення, не надав жодних додаткових угод які були укладені між позичальником та первісним кредитором щодо пролонгації строку кредитування, як і не надав жодних оновлених графіків платежів. Тобто, матеріали справи не містять жодного доказу того що пролонгація відповідно до п.2.3 є такою що відбулася.

Звернув увагу також на незаконне нарахування процентів в порядку ст. 1048 ЦК України, так як по кредитному договору строк кредитування тривав 105 днів та закінчився 28.04.2024 року. Після цієї дати первісний кредитор втратив право нараховувати проценти в порядку ст. 1048 ЦК України та мав право нараховувати проценти річних виключно як міра відповідальності в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, однак, вимог про стягнення відсотків у відповідності до ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено.

Вважає також незаконним нарахування комісії, оскільки в кредитному договорі, що укладав відповідач з первісним кредитором, не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які первісним кредитором встановлена комісія. Таким чином, дії первісного кредитора щодо нарахування комісії, яка є нікчемною, є такими, що суперечать закону.

Крім цього вважає, що з урахуванням нікчемності вище перелічених пунктів кредитного договору, якими денна процентна ставка встановлена з порушеннями Закону України «Про споживче кредитування», проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки Національного банку України за відповідний період. З цих підстав ним проведений контр-розрахунок з якого вбачається, що враховуючи нарахування процентів за обліковою ставкою НБУ, залишок заборгованості складає 6308,52 грн., де заборгованість за тілом кредиту: 6106,74 грн; заборгованість за процентами - 201,77 грн за період з 14.01.2024 року по 27.04.2024 року включно.

У зв`язку з цим відповідач визнає частково позовні вимоги в розмірі 6308,52 грн, що складається із 6106,74 грн заборгованість за тілом кредиту; 201,77 грн заборгованість за процентами.

Заперечив також щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу, які, з огляду на масовий характер аналогічних справ, типовість позовів та очевидне завищення обсягу виконаної роботи, слід визнати економічно необґрунтованими та такими, що не підлягають відшкодуванню в повному обсязі. Просить суд критично оцінити розмір заявлених витрат та врахувати принцип розумності, справедливості та співмірності обсягу витрат до фактичної складності справи. У зв`язку з цим розмір витрат на правничу допомогу, які будуть покладені на відповідача, підлягають зменшенню до 2000 грн.

Щодо витрат відповідача на правничу допомогу зазначив, що представництво інтересів відповідача здійснював адвокат Яресько Т.В. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №25106 від 24.07.25 року. 07.08.2025 року між відповідачем та адвокатом Яресько Т.В. було укладено Додаток №1 до даного Договору. Відповідно до п. 1 Додатку №3 до Договору: «Даний Додаток визначає порядок оплати правничої (правової) допомоги (надалі «Гонорар») Адвокату за: представництво та захист інтересів Клієнта в справі №157/1164/25, що полягає в ознайомленні з матеріалами справи, формуванні правової позиції, написанні заяв по суті, заяв та клопотань (за необхідності), участь адвоката в засіданнях в режимі ВКЗ, та інше. Адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів Клієнта у суді першої інстанції, відповідно до підсудності справи». Відповідно до п.2 Додатку №1 до Договору: «Вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксований гонорар у сумі 10000 грн».

04.08.2025 року відповідачем були сплачені кошти у розмірі 10000 грн шляхом авансування, про що відповідач отримав від адвоката Яресько Т.В. розрахункову квитанцію №04/08/25 від 04.08.2025 року, як це передбачено п.7.5 Додатку №1 до Договору. 07.08.2025 року адвокат Яресько Т.В. та відповідач підписали Акт приймання-передачі послуг №1 від 07.08.2025 року тим самим підтвердивши, що послуги адвокатом Яресько Т.В. були надані в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат зазначив, що відповідач визнає позов частково у розмірі 6308,52 грн. Позивач в своїй позовній заяві заявляв позовні вимоги в розмірі 34226,60 грн. Таким чином, у випадку задоволення позовних вимог в розмірі суми, яка визнається відповідачем, позовні вимоги будуть задоволені розмірі 6308,52 грн х 100% / 34226,60 грн = 18,43%. Отже, розмір судового збору, що підлягатиме стягненню з відповідача на користь позивача, складатиме: 2422,40 грн х 18,43% / 100% = 446,44 грн. Таким чином, з врахуванням клопотання про зменшення розміру витрат на правничу (правову) допомогу позивача, правнича допомога у випадку задоволення даного клопотання складає 2000 грн, то на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню сума в: 2000 грн х 18,43% / 100% = 369,60 грн. В свою чергу, на користь відповідача підлягає стягненню сума витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі: 10000 грн. х (100% - 18,43%) / 100% = 8157 грн.

У зв`язку з викладеним, просить прийняти відзив, позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість у загальному розмірі 6308,52 грн, що складається із 6106,74 грн заборгованість за тілом кредиту; 201,77 грн заборгованість за процентами. В іншій частині позовних вимог відмовити. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з витратами на професійну правничу допомогу у розмірі 8157 грн пропорційно задоволених позовних вимог.

Представником позивача 18.08.2025 подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно з ч. 3 ст. 179 ЦПК України до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - п`ятою статті 178 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

З квитанції № 4192393 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС, встановлено, що відзив на позовну заяву та додатки до нього були доставлені до Електронного кабінету ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 08.08.2025 року о 16:48 год.

Беручи до уваги наданий позивачу у вищевказаній ухвалі судді від 07.07.2025 п`ятиденний строк для подання відповіді на відзив, останнім днем строку для подання відповіді на відзив є 13 серпня 2025 року.

Представник позивача, подавши до суду 18 серпня 2025 року відповідь на відзив із додатками, пропустив встановлений для цього строк та не клопотав про його поновлення.

Крім того, до відповіді на відзив представником позивача долучено квитанцію № 4251317 про доставку документа 17.08.2025 о 17:39 ОСОБА_2 (а.с. 81), яка не є учасником цього провадження. Позивачем не долучено інших підтверджуючих документів про надсилання стороні відповідача відповіді на відзив на виконання норм ст. 178-179 ЦПК України.

Беручи до уваги відсутність клопотання представника позивача про поновлення строку для подання відповіді на відзив, а також відсутність надання підтверджуючих документів про надсилання відповіді на відзив стороні відповідача, суд залишає відповідь на відзив без розгляду та не бере до уваги при вирішенні цієї справи.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи провести без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні 09.09.2025 позовні вимоги визнав частково із підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що виходячи із умов укладеного договору про споживчий кредит, пролонгації такого договору не відбулося, умови цього договору в частині визначення процентів за користування кредитом є нікчемними. Просив позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати за надання професійної правничої допомоги. Також просив залишити без розгляду відповідь на відзив представника позивача, оскільки така подана за межами строку встановленого для її подання, а також не направлена стороні відповідача, а іншій особі.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 5 ст. 259 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов`язаного з потребою у наведенні відповідних обґрунтувань та обчислень, судом було відкладено складання повного рішення суду, у зв`язку з чим повне рішення складено та проголошено 17.09.2025 року.

Заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Щодо укладення договору про споживчий кредит № 103883192 від 14.01.2024:

Судом встановлено, що 14 січня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 103883192, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору надати позичальнику кошти в сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 договору та виконати інші зобов`язання у порядку, обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а.с. 6-11). Сума кредиту становить 12000 грн (п. 1.2 договору). Кредит надається загальним строком на 105 днів з 14.01.2024 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3 договору). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 29.01.2024 року (рекомендована дата платежу) (п. 1.3.1 договору). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 28.04.2024 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2 договору). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 29.01.2024 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 28.04.2024 року (останнього дня строку кредитування) (п. 1.4 договору).

Згідно з п. 1.5 договору загальні витрати позичальника за пільговий період складають 2982 грн в грошовому виразі та 22054 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 27822 грн в грошовому виразі та 6370 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 14982 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 39822 гривень. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно п. 1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань та можуть не оновлюватись у випадку продовження позичальником строку кредитування.

Комісія за надання кредиту: 840 грн, яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 договору).

Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2142.00 грн, які нараховуються за ставкою 1.19 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2 договору).

Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 24840 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2.30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3 договору).

Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору (п. 1.6 договору).

Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з НОМЕР_1 . (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2.1 договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.3. Договору, в один з термінів (дат) вказаних в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2., в сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору та/або відповідному додатку/додатковій угоді.

Згідно з п. 2.2.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.

Відповідно до п. 2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п. 1.5.3. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку встановлену п.1.5.3 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п. 1.5.3 договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, зо протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п. 1.5.3. та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника.

Згідно з п. 2.3 договору позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що позичальнику доступна така можливість відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, в розмірі, що визначається змістом додатку/додаткової угоди, що підписується позичальником у зв`язку з пролонгацією та певну частку заборгованості за Договором (якщо передбачено додатком/додатковою угодою). Комісія за управління та обслуговування кредиту нараховується в момент підписання додатку/додаткової угоди. Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту, наведені у таблиці (строк продовження 3 дні ставка комісії 3%, 7 днів 6%, 15 днів 10%).

Умовами додатку/додаткової угоди, що підписується сторонами у зв`язку з пролонгацією, можуть передбачатись інші (індивідуальні) умови пролонгації не передбачені цим пунктом. Якщо позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію), проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору, якщо інше не буде встановлено додатком/додатковою угодою, що підписується у зв`язку з пролонгацією. Після вибору доступних умов пролонгації або поновлення пільгового періоду, позичальник має направити кредитодавцю електронне звернення/повідомлення із зазначеною датою із застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається кредитодавцем позичальнику в SMS-повідомленні, а також підписати додаток/додаткову угоду до Договору, що містить оновлений графік платежів та здійснити платіж обумовлений цим п. 2.3 Договору та визначений додатком/додатковою угодою. Після здійснення позичальником зазначеного платежу(ів), умови кредитного договору, що стосуються строку кредитування, зокрема тривалість пільгового періоду, дата завершення пільгового періоду, дата остаточного погашення, строк кредитування змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата остаточного погашення заборгованості разом з актуальними даними щодо заборгованості відображаються в додатку/додатковій угоді, що підписується сторонами у зв`язку з пролонгацією та містить оновлений графік платежів, який, якщо це не суперечить чинному законодавству, за формою та змістом може (не обов`язково) відрізнятись від додатку №1. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1-3 та додатковою угодою/додатком, що підписується сторонами у зв`язку з пролонгацію, застосовуються умови визначені такою додатковою угодою/додатком. Виконання позичальником лише частини дій передбачених цим пунктом, у т.ч. не здійснення платежу та/або не підписання додатку/додаткової угоди, не призводить до пролонгації.

Якщо інше не буде встановлено окремим додатком/додатковою угодою, що укладається у зв`язку з пролонгацією, то у випадку, якщо позичальник протягом поточного періоду вчинить необхідні дії для поновлення пільгового періоду, такі дії зупиняють перебіг поточного періоду до моменту спливу строку пролонгації (поновлення) пільгового періоду, після чого поточний період продовжується на кількість днів, що залишалась до його спливу на момент пролонгації. Якщо позичальник вчиняє необхідні для пролонгації дії після настання дати остаточного погашення заборгованості, такі дії зупиняють перебіг періоду прострочення до моменту спливу строку пролонгації (поновлення) пільгового періоду. В такому разі, новою датою остаточного погашення є останній день строку на який позичальником поновлено пільговий період. Ініціювання позичальником продовження та/або поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування відбувається без змін умов цього договору в бік погіршення для позичальника.

Цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1. договору).

Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 Договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору).

До зазначеного договору додано також додатки №№ 1, 2, 3 до нього, а саме графік платежів за договором про споживчий кредит 103883192 від 14.01.2024 (а.с. 12), заяву від 14.01.2024 на отримання кредиту № 103883192 (а.с. 12 зворот), додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за Кредитним договором (а.с. 13).

Кредитний договір та додатки до нього було підписано електронним підписом ОСОБА_4 , відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 180552, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки ( НОМЕР_2 ) (а.с. 13 зворот).

Відповідно до умов договору товариство надало ОСОБА_4 кредит шляхом зарахування на платіжну картку останньої суму коштів 12000 грн, що стверджується платіжним дорученням 80662780 від 14.01.2024 року (а.с. 15).

Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення 14.01.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит № 103883192 та додаткових угод в прядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», та виконання ТОВ «МІЛОАН» та виконання кредитодавцем свого зобов`язання щодо надання кредиту у сумі 12000 грн, що стороною відповідача не заперечується. Цей кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався.

Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором, сформованою ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 15 зворот 16), випискою з особового рахунку за Кредитним договором № 103883192 від 14.01.2024 (а.с. 17), ОСОБА_1 на виконання умов договору кошти сплачував частково, внаслідок чого станом на 20.05.2024 у нього виникла заборгованість у розмірі 34226,60 грн, з яких 9960 грн за тілом кредиту, 23426,60 грн прострочені відсотки та 840 грн заборгованість за комісіями (а.с. 42).

Щодо стягнення заборгованості за комісією:

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку.

На виконання вимог, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом.

Пунктом 1.5.1 договору про споживчий кредит № 103883192 від 14.01.2024 передбачено сплату комісії, пов`язаної за надання кредиту, 840 грн, яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Пунктом 2.3.1 договору про споживчий кредит № 103883192 від 14.01.2024 передбачено також сплату позичальником комісії за управління та обслуговування кредиту в розмірі, що визначений змістом додатку/додаткової угоди, для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом, що нараховується в момент підписання додатку/додаткової угоди. Цим ще пунктом встановлено, крім іншого, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту, наведені у таблиці (строк продовження 3 дні ставка комісії 3%, 7 днів 6%, 15 днів 10%).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (пункт 28)). Тому у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25)).

Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Враховуючи зазначене вище, умови договору про споживчий кредит № 103883192 від 14.01.2024 щодо сплати комісії, пов`язаної з наданням кредиту, є нікчемними.

Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк.

Суд відхиляє здійснений ТОВ «МІЛОАН» у відомостях про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 103883192 від 14.01.2024 та виписці з особового рахунку за Кредитним договором № 103883192 від 14.01.2024, розрахунок заборгованості в частині нарахування комісії за оформлення кредиту в сумі 840 грн та комісії за пролонгацію 29.01.2024 в розмірі 1440 грн, 05.02.2024 2400 грн, що разом становить 4680 грн.

Щодо стягнення заборгованості за відсотками:

Суд також не погоджується із вищезазначеним розрахунком в частині нарахування відсотків за користування кредитом.

Позивач на підставі пунктів 1.3.1, 1.5.2, 1.5.3 договору у пільговий період нарахував відповідачу проценти за ставкою 1,19 % і у подальшому - за ставкою 2,30% за кожен день користування кредитом, що підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення приєднаною до позовної заяви. Проте, умови пунктів 1.3.1, 1.5.2, 1.5.3 Договору в частині нарахування процентів за такими ставками за кожен день користування кредитом не можуть бути застосовані, оскільки є нікчемними.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (далі Закон) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності 24.12.2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Натомість відповідачу, всупереч вищенаведених норм права, нараховувалися проценти за користування кредитом понад 1,00% в день (1,19% та 2,30% відповідно). Процентна ставка позивачем не змінювалася відповідно до змін у Законі і нарахування здійснювалося всупереч законодавству.

Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» було передбачено те, що він набирає чинності 24.12.2023 року, а кредитний договір було укладено 14.01.2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Суд вважає безпідставним твердження представника відповідача щодо нарахування процентів у розмірі облікової ставки Національного банку України та відхиляє контррозрахунок відповідача, здійсненний на підставі облікової ставки НБУ, оскільки нікчемність стосується розміру процентної ставки, що перевищує розмір встановлений законодавством.

Договір про споживчий кредит укладено 14.01.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умови договору щодо встановлення розміру процентної ставки на рівні 1,19% та 2,30% відповідно є нікчемними, згідно ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Заборгованість за процентами за укладеним між сторонами договором слід розраховувати виходячи із встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки в 1% за період з 15.01.2024 до 28.04.2024, з урахуванням строку дії договору та часткової сплати боргу відповідачем.

Суд погоджується з позицією сторони відповідача про відсутність будь-якого підтвердження пролонгації договору про споживчий кредит згідно з п. 2.3 Договору. Здійснення платежів відповідачем 29.01.2024 та 05.02.2024 суд не розцінює як підписання додатку/додаткової угоди для продовження строку кредитування. Тому строк кредиту завершується 28.04.2024.

За таких обставин суд здійснює перерахунок заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом із врахуванням сплачених відповідачем сум, які позивачем зараховувались на погашення тіла кредиту та на сплату комісії. Оскільки судом встановлено, що умови договору, які передбачають сплату комісії, є нікчемними, сума кошів, яка сплачена відповідачем і була зарахована позивачем на сплату комісії, згідно з умовами договору підлягає зарахування на погашення відсотків за кредитом та, в разі залишку, - на погашення тіла кредиту.

У період з 15.01.2024 року до 29.01.2024 року включно (всього 15 днів) з урахуванням ставки 1% в день від суми кредиту, відповідачу повинні були бути нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 1800 грн (15 х 120). У зв`язку зі сплатою відповідачем 29.01.2024 року в користь ТОВ «МІЛОАН» 2400 грн на погашення заборгованості, така внесена сума у порядку черговості повинна була бути спрямована на погашення заборгованості за процентами та часткове погашення тіла кредиту. Станом на 30.01.2024 року залишок заборгованості відповідача за кредитом, з урахуванням часткового погашення, становив: тіло кредиту - 11400 грн (12000 - (2400 - 1800)), проценти за користування кредитом - 0 грн.

У період з 30.01.2024 року до 05.02.2024 року включно (7 днів) з урахуванням ставки 1% в день від суми кредиту, відповідачу повинні були бути нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 798 грн (7 х 114). У зв`язку зі сплатою відповідачем 05.02.2024 року в користь ТОВ «МІЛОАН» 3600 грн на погашення заборгованості, така внесена сума у порядку черговості повинна була бути спрямована на погашення заборгованості за процентами та часткове погашення тіла кредиту. Станом на 06.02.2024 року залишок заборгованості відповідача за кредитом, з урахуванням часткового погашення, становив: тіло кредиту - 8598 грн (11400 - (3600 - 798)), проценти за користування кредитом - 0 грн.

У період з 06.02.2024 року до 28.04.2024 року включно (закінчення 105-денного строку на який надавався кредит (83 дні) з урахуванням ставки 1% в день від суми кредиту, відповідачу повинні були бути нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 7136,34 грн (83 х 85,98).

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором буде становити 15734,34 грн, з яких 8598 грн тіло кредиту та 7136,34 грн нараховані відсотки.

Щодо переходу права вимоги:

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

28.05.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ/Т (а.с. 17 зворот - 22).

Згідно з п. 1.1. договору відступлення прав вимоги, Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за платку, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаним у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості).

Згідно з п. 2 договору факторингу під правом вимоги розуміється право грошової вимоги Кредитора до Боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) та право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла та виникне на підставі укладених між Кредитором та Боржниками Кредитних договорів та підтверджується документацією.

Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 28 травня 2024 року до Договору відступлення прав вимоги № 108-МЛ/Т від 28.05.2023 (а.с. 26 зворот), платіжною інструкцією (а.с. 28), Витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 108-МЛ/Т від 28.05.2024 (а.с. 28 зворот), ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підтверджується набуття права грошової вимоги до відповідача в сумі 34226,60 грн, з яких: 9960 грн заборгованість по тілу кредиту; 23426,60 грн заборгованість за відсотками та 840 грн залишок по комісії.

Суд погоджується, що перехід права вимоги позивача ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до відповідача ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 103883192 від 14.01.2024 відбувся у встановленому законодавством порядку. Однак, враховуючи, що загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 15734,34 грн, що встановлено судом, позивач набув право вимоги до відповідача саме у такому розмірі.

Позивачем на адресу відповідача за вихідним номером 23611464/4799 від 13.05.2025 було надіслано претензію, де повідомлено про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 103883192 від 14.01.2024 новому кредитору ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», а також про необхідність сплатити заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 34226,60 грн (а.с. 29 зворот), однак на цей час борг не сплачений.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Оскільки сума заборгованості відповідача по договору про споживчий кредит № 103883192 від 14.01.2024, підтверджена належно проведеним судом розрахунком, здійсненим на підставі умов договору та вимог чинного законодавства, тому саме такий її розмір необхідно стягнути на корить позивача.

Щодо розподілу судових витрат:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір та витрати на правову допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено на 45,97% (15734,34 х 100% : 34226,60), з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1113,58 грн (2422,40 грн х 45,97%).

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з висновком зробленим у постанові Верховного суду 13.03.2025 року у справі № 275/150/22, принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

На підтвердження надання правової допомоги позивач надав копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093 від 29.09.2012 (а.с. 30 зворот), виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 31), договору про надання правової (правничої) допомоги № 0605 від 06.05.2025 року (а.с. 32), ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1370094 від 06.05.2025 (а.с. 32 зворот), акта № 666 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 20.05.2025 (а.с. 33), детального опису наданих послуг від 20.05.2025 до акту № 666 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 20.05.2025 (а.с. 33 зворот), згідно з якими вартість послуг з надання правничої допомоги становить 7000 гривень.

Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, бере до уваги обґрунтування сторони відповідача наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розумної необхідності судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 4000 грн співмірним розміром витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1838,80 грн (4000 грн х 45,97%).

На підтвердження надання правової допомоги відповідач надав копії договору № 25106 про надання правничої (правової) допомоги від 24.07.2025 (а.с. 65-66), розрахункової квитанції № 04/08/25 про отримання гонорару до договору № 25106 від 30.07.2025 (а.с. 66 зворот), акту приймання-передачі послуг № 1 від 07.08.2025 (а.с. 67), детального опису робіт (наданих послуг) згідно договору про надання правничої (правової) допомоги № 25106 від 30.07.2025 (а.с. 67 зворот), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8815/10 від 13.03.2020 (а.с. 68), ордера на надання правничої допомоги серії АІ № 1964115 від 08.08.2025 (а.с. 69 зворот), згідно з якими вартість послуг з надання правничої допомоги становить 10000 гривень.

Беручи до уваги обґрунтування представника відповідача розміру понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу, відсутність заперечень сторони позивача проти розміру таких витрат, суд вважає доведеним понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог 54,03% (100% - 45,97%), що становить 5403 грн (10000 грн х 54,03%).

Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже з позивача підлягає стягненню на користь відповідача 3564,20 грн судових витрат на професійну правничу допомогу (5403 грн 1838,80 грн)

Керуючись ст. 12, 81, 82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 510, 526, 610, 612, 625, 629, 631, 1048, 1049, 1054, 1077 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за договором про споживчий кредит № 103883192 від 14.01.2024 у сумі 15734 (п`ятнадцять тисяч сімсот тридцять чотири) гривні 34 коп.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 1113 (одну тисячу сто тринадцять) гривень 58 копійок судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 3564 (три тисячі п`ятсот шістдесят чотири) гривні 20 копійок витрат за надання професійної правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», 79018, Львівська обл., м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складений 17.09.2025 року.

Суддя Роман ХОДАЧИНСЬКИЙ