ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1258/25 Справа № 695/4512/13-ц Категорія: 307000000 Головуючий по 1 інстанції Мозгова О.А. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Новікова О.М.

секретар Івануса А.Д.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Лукашівська сільська рада Золотоніського району Черкаської області

особа, що оскаржує рішення суду ОСОБА_2

представник ОСОБА_2 адвокат Бочаров Олександр Михайлович

особа, що подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_2 адвокат Бочаров Олександр Михайлович

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Бочарова Олександра Михайловича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Лукашівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Лукашівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування в якому просила суд визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну частку (пай) в розмірі 2,74 га, розташований на території Лукашівської сільської ради Черкаської області, який рахується за її померлою матір`ю, ОСОБА_4 в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2,74 га із земель колективного сільськогосподарського товариства «Перемога» с. Хрущівка Золотоніського району Черкаської області. Земельна ділянка розташована на території Лукашівської сільської ради.

За життя ОСОБА_4 не встигла здійснити реєстрацію права на земельну частку (пай), однак їй був виданий сертифікат на земельну частку, який не зберігся. ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, але їй в цьому було відмовлено в зв`язку з відсутністю сертифікату та державного акту на спадкову земельну ділянку, що й змусило позивачку звернутися до суду із вказаним позовом.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2013 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) розміром 2,74 га із земель колективного сільськогосподарського товариства «Перемога» с. Хрущівка, Золотоніського району Черкаської області, розташованого на території Лукашівської сільської ради після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, ОСОБА_3 є спадкоємицею померлої ОСОБА_4 . Оскільки останній належало право на земельну частку (пай), тому суд визнав за позивачкою лише право на вищевказану земельну частку.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Бочаров О.М. просить скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2013 року. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 відмовити повністю. Припинити право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку розміром 2,7368 га з кадастровим номером :04:004:0502. Стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 вказала, що вона не брала участі у розгляді справи в суді першої інстанції, однак рішення суду суттєво вплинуло на обсяг її прав та законних інтересів як спадкоємця за законом, оскільки її незаконно позбавили права власності на земельну ділянку. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася та була прийнята до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому правовідносини, що виникли, регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Позивачка достовірно знала, що померла ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала разом зі своєю дочкою ОСОБА_2 , яка спадщину після померлої прийняла шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. ОСОБА_3 не повідомила вищевказаної обставини суду і крім того за оформленням спадщини після смерті ОСОБА_4 не зверталася.

З вищевказаних обставин, ОСОБА_2 вважає, що рішення суду є необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права, з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд не повно з`ясував всі фактичні обставини справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляді.

У відзиві на апеляційну скаргу вказано, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для скасування чи зміни рішення суду. Зазначено, що скаржницею та її представником не надано суду жодних підтверджуючих документів щодо прийняття спадщини від померлої ОСОБА_4 у законні терміни та підтвердження фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. ОСОБА_4 до моменту своєї смерті проживала із своїм чоловіком ОСОБА_5 .

Скаржниця ОСОБА_2 не надала суду доказів, що вона фактично проживала спільно з батьками, сплачувала комунальні послуги, робила ремонтні роботи, розпоряджалась землею батьків, обробляла її, здавала в оренду тощо, тобто відсутні підстави та докази щоб визнати за ОСОБА_2 факт фактичного прийняття спадщини.

Із врахуванням вищевикладеного сторона позивача вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а тому рішення суду підлягає залишенню без змін.

Від відповідача Зорівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (правонаступник Лукашівської сільської ради) до суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме позовної заяви (а.с. 2-3) ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 посилалася на ту обставину, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_4 в підтвердження чого нею було додано до позовної заяви свідоцтво про смерть (а.с. 7).

Позивачка вказала, що її мати ОСОБА_4 постійно проживала однією сім`єю з батьком позивачки ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 в Золотоніській міській нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа і ОСОБА_3 , як спадкоємець померлого прийняла спадщину після його смерті.

Для підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_3 та її батьками, нею до позовної заяви було додано свідоцтво про народження, видане Золотоніським відділом РАЦС Черкаської області (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори про визнання права власності на земельну частку (пай) за померлою, однак їй було відмовлено, оскільки ОСОБА_3 не мала ні сертифікату, ні державного акту на спадкову земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду за вирішенням вказаного питання.

В позовній заяві відсутні відомості про наявність чи відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 .

Зазначивши вищевикладені обставини в підтвердження позовних вимог, ОСОБА_3 визначила відповідачем у справі Лукашівську сільську раду Золотоніського району Черкаської області, як орган місцевого самоврядування на території якого знаходиться спадкове майно (земельна ділянка розміром 2,74 га із земель колективного сільськогосподарського товариства «Перемога»).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір пов`язаний із захистом спадкових прав ОСОБА_3 як спадкоємця після померлої ОСОБА_4 , яка не може оформити права на земельну частку пай, в зв`язку з відсутністю в неї сертифікату та державного акту на спадкову земельну ділянку в інший спосіб ніж звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні особи і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17 квітня 2018року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18, пункт 41), визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)).

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктивний склад (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19).

Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд взмозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою та оскаржуючи рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 вказала, що вона не брала участі у розгляді справи і ухвалене судом рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 суттєво вплинуло на обсяг її прав та законних інтересів як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_4 .

Скаржниця зазначила, що позивачці було відомо, що ОСОБА_4 на момент своєї смерті була зареєстрована та проживала разом з своєю дочкою ОСОБА_2 (апелянтом), яка спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак про дану обставину не повідомила суду першої інстанції. До апеляційної скарги додано свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 квітня 2024 року (а.с. 34 зворотня сторона), відповідно до якого приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Гаврильченко І.І. посвідчила, що спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її дочка ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у колективному сільськогосподарському підприємстві «Перемога» с. Лукашівка Золотоніського району Черкаської області розміром 2,97 га.

Також до апеляційної скарги додано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі свідоцтва про право на спадщину від 15 квітня 2024 року (а.с. 35), виданому спадкоємцю ОСОБА_2 , спадкодавцем вказана ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги про порушення оскаржуваним рішенням суду прав ОСОБА_2 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_4 щодо спадкового майна, колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки такі доводи є підтверджені долученими до апеляційної скарги доказами, яким суд апеляційної інстанції дав належну оцінку.

Колегія суддів враховує положення ч. 1 ст. 352 ЦПК України, відповідно до якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суд першої інстанції розглядаючи позов ОСОБА_3 , не вирішив питання про склад осіб, які повинні брати участь у справі та не звернув уваги на те, що заявлений позивачем спір неможливо вирішити за вказаного в позові кола осіб, а тому наведені позивачем доводи не мають правового значення для правильного вирішення спору.

Згідно з положеннями ЦПК України суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного провадження позбавлений процесуальної можливості визначити суб`єктний склад учасників справи, залучати на стадії апеляційного перегляду справи відповідачів та/або співвідповідачів.

Якщо предмет позову стосується іншої особи, окрім визначеного стороною відповідача, то незалучення останнього та/або розгляд справи та прийняття судового рішення, яке зачіпає права та інтереси іншої зацікавленої особи є процесуальною підставою для відмови в позові та/або скасуванні судового рішення без дослідження правильності та аргументованості його прийняття.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Так як апелянт не була залучена до участі у справі в суді першої інстанції, а рішення стосується обсягу її прав та обов`язків, колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову з цих підстав.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, з позивача на користь ОСОБА_2 підлягають до стягнення понесені витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 968 грн. 96 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Бочарова Олександра Михайловича задовольнити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2013 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лукашівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 968 грн. 96 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2025 року.

Судді