Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/913/25
Провадження № 2-о/542/73/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці адвоката Кірнос Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: виконавчий комітет Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, суд -

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулась до суду з вказаною заявою та просить встановити факт її постійного проживання зі спадкодавецм ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати, ОСОБА_2 , яка постійно проживала в АДРЕСА_1 .

Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку з допоміжними господарчими побудовами та земельна ділянка, що знаходяться в АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги № 9 від 12.02.2025 року та Державним актом на право приватної власності на землю серія І-ПЛ № 029796.

10.11.2004 року ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Лелюхівської сільської ради 10.11.2004 року та зареєстрований за № 378, за яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося їй, ОСОБА_1 , й вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері.

З метою оформлення спадкових прав вона звернулася до приватного нотаріуса Уманця М.В., однак їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку з тим, що не підтверджено постійне проживання з матір`ю на день смерті останньої та нею пропущений 6-місячний строк для прийняття спадщини.

Спадкова справа не заводилась. Інших спадкоємців, які могли б прийняти спадщину після смерті ОСОБА_2 , крім заявника, немає.

З матір`ю вона постійно проживала з 2000 року до дня її смерті за адресою АДРЕСА_1 , хоча і були зареєстровані за різними адресами. Мати хворіла, в зв`язку з чим потребувала постійного догляду, тому вона переїхала до неї, вона забезпечувала її всім необхідним, в тому числі ліками, харчуванням, несла всі витрати, пов`язані з побутом, оплатою комунальних послуг, а коли мати померла, здійснила її поховання, оплатила вартість ритуальних послуг.

Тому просила у судовому порядку встановити факт постійного проживання її, ОСОБА_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 27.05.2025 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 14.07.2025 року (а.с.31).

Ухвалою суду від 14.07.2025 року витребувано докази (а.с.46).

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засідання підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві, додатково пояснивши, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але з 2000 року та по теперішній час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З 2000 року вона стала проживати за вказаною адресою разом з матір'ю ОСОБА_2 , оскільки мати стала хворіти та вона її доглядала. У мати був сильний головний біль, мігрень, високий тиск, вона могла втрачати свідомість, тому вона не могла проживати одна. В 2007 році у мами стався інсульт, а в 2008 році вона померла. Протягом всього часу вони разом з матір'ю вели спільне господарство, тримали козу, курей, обробляли город, вона оплачувала комунальні послуги. Після її смерті вона своєчасно не звернулась до нотаріальної контори, оскільки думала що це не є необхідним, так як на її користь мати склала заповіт та вони разом проживали. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає.

Заяву просила задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Кірнос Н.В. в судовому засідання підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в заяві, просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, про місце, час та день розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 56). Надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 61).

Суд, вислухавши пояснення у вступному слові заявника, представника заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) є дочкою ОСОБА_2 (а.с. 6, 7-8, 9,10).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5).

З копії заповіту від 10 листопада 2004 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Лелюхівської сільської ради Новосанжасрького району Полтавської області Рибалко Л.Д. та зареєстрованого у реєстрі за № 378 (а.с.11-12), вбачається, що ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, а також те, що належатиме їй на день смерті і на що вона матиме право заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з довідкою виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області №115 від 16.05.2025 року та виписки з погосоподарської книги №9 за період 2006-2010 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13,14) ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно проживала в будинку АДРЕСА_1 . На дату смерті в вказаному будинку ОСОБА_2 була зареєстрована одна.

А заявник ОСОБА_1 , згідно з довідкою виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області №46 від 12.02.2025 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а проживає без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Постановою приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області від 21.02.2025 року (а.с. 22) ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , в зв'язку з пропуском 6-місячний строк для прийняття спадщини.

А з відповіді приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області від 12.08.2025 року (а.с. 57), наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , згідно Алфавітної книги обліку спадкових справ, спадкова справа не заводилась.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, провадження № 61-39308св18; від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15-ц, провадження № 61-5777св20; від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, провадження № 61-6290св20; від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19, провадження № 61-15380св20; від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19, провадження № 61-3620св21; від 19 квітня 2023 року у справі № 2-516/2007, провадження № 61-11834св22.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20.

У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи подану заяву заявниця вказувала, що вона, починаючи з 2000 року проживала разом з матір`ю ОСОБА_2 до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , яка хворіла та потребувала сторонньої допомоги, а також продовжує проживати в цьому будинку й на даний час.

Так, згідно з довідкою виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області №46 від 12.02.2025 року ОСОБА_1 проживає без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Згідно з наданої копії медичної довідки про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 15.07.2003 року (а.с. 52), адресою місця проживання ОСОБА_1 , зазначено: АДРЕСА_1 .

Також згідно з копії медичної книжки №038757 ОСОБА_1 , виданої Медичним центром «Нові Санжари» 16.07.2003 року, адресою її місця проживання також зазначено: АДРЕСА_1 (а.с. 63-66).

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні показали, що ОСОБА_1 з 2000 року проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 за станом здоров`я не мала можливості сама за собою доглядати, тому ОСОБА_1 нею опікувалась та доглядала її. Вони вели з нею спільне господарство, обробляли город.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заявником надано належні і допустимі докази на підтвердження факту проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами та показаннями свідків.

Встановлення в судовому порядку факту проживання із спадкодавцем заявниці необхідно для вирішення питання щодо прийняття спадщини після його смерті.

Враховуючи наведе, суд доходить висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 263-265, 315-319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: виконавчий комітет Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

представник заявника: ОСОБА_6 , робоча адреса адвоката: пл.Перемоги, 11, смт Нові Санжари, Новосанжарського району, Полтавської області.

заінтересована особа: виконавчий комітет Новосанжарської селищної рада Полтавського району Полтавської області, місцезнаходження: вул.Центральна, буд. 23, сел.Нові Санжари, Полтавського району, Полтавської області, .

Повний текст рішення складений 15 вересня 2025 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О.Афанасьєва