16.09.2025 Справа № 469/802/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2025 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді - Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання - Потриваєвої М.А.,
представника позивача Максименко С.В. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини,-
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Максименко С.В. 12 травня 2025 року через систему "Електронний суд" звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила постановити рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , без згоди батька дитини ОСОБА_2 ..
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 16 жовтня 2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у подружжя народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу між сторонами донька проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання матері, але свого зареєстрованого місця проживання не має. Державним реєстратором у реєстрації місця проживання малолітньої дитини за зареєстрованим місцем проживання позивача відмовлено через відсутність згоди батька дитини. Позивач має намір зареєструвати місце проживання дитини разом з собою, тим самим захистивши інтереси доньки та забезпечивши для дитини право на реєстрацію місця проживання, згоду на реєстрацію місця проживання дитини біля позивача відповідач не надає.
Ухвалою суду від 02 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.
28 липня 2025 року ухвалою суду підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, пояснила, що спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами не існує, батько не заперечує проти проживання дитини з матір"ю.
Сторони у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Оскільки учасники справи, повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з"явились, проте надали заяви про розгляд справи без їх участі, суд на підставі ст.223 ЦПК України постановив розглядати справу за їх відсутності, оскільки це не перешкоджає розгляду справи по суті.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті у іншому судовому провадженні рішення (скорочене) проголошене 16 вересня 2025 року.
З матеріалів справи судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8), шлюб між якими розірвано рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 14 жовтня 2024 року (а.с.9).
На підставі судового наказу Березанського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2024 року з ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 (а.с.10).
Житловий будинок загальною площею 76,1 кв.м., розташований за цією ж адресою, на підставі договору купівлі-продажу № 1669 від 17 грудня 2024 року (а.с.11-12) належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.13).
Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради відмовлено ОСОБА_1 у реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_3 за місцем реєстрації матері за посиланням на відсутність згоди другого законного представника на реєстрацію місця проживання дитини (а.с.17).
Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
У частинах 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно з ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників.
Відповідно до ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також не працездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.
Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно допункту 33 цього Порядку.
Відповідно до п. 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 07.02.2022 № 265 подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, малолітня ОСОБА_3 фактично проживає з матір`ю за її зареєстрованим місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради 01.05.2025 року позивачу відмовлено у реєстрації місця проживання доньки за її зареєстрованим місцем проживання через відсутність згоди другого законного представника дитини - відповідача у справі. Чинним законодавством передбачено право одного з батьків, у разі відсутності згоди іншого, вирішити це питання в судовому порядку.
При визначенні місця проживання дитини у першу чергу повинні бути визначені та враховані її інтереси, а вже тільки потім права батьків (постанова Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №542/1428/18).
Враховуючи викладене, оскільки малолітня дитина постійно проживає разом зі своєю матір`ю, проте не зареєстрована за адресою свого проживання, батьки зареєстровані за різними адресами, спір про місце проживання дитини між батьками відсутній, тобто відповідач не заперечує проти проживання дитини з матір`ю, проте не надає згоди на реєстрацію місця проживання дитини без поважних підстав, з урахуванням найкращих інтересів малолітньої дитини суд вважає, що в інтересах дитини необхідно надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання матері без письмової згоди батька, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір"ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , без згоди батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення..
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: