Справа № 357/9292/25
Провадження № 2/357/4348/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рижко Г. О.

при секретарі Примак А. М.

за участю:

представників позивача Золотарчук О.М., ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Супруна І.І. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду № 6 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційної контори № 1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2025 року Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційної контори № 1, звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просило суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційної контори № 1 заборгованість за надані послуги управління багатоквартирним будинком в розмірі 164496,00 грн та витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

16.09.2025 до початку розгляду справи по суті в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем та має у власності нежитлові приміщення № 65а, площею 101,7 кв.м, № 66, площею 231,5 кв.м та АДРЕСА_1 , які використовує в своїй підприємницькій діяльності. За користування вказаними приміщеннями у відповідача виникла заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що оскільки відповідач є фізичною особою-підприємцем і використовує спірні нежитлові приміщення в підприємницькій діяльності (в цих приміщеннях розташований його магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), тому справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Представники позивача в судовому засіданні зазначили, що обізнані про те, що відповідач є фізичною особою-підприємцем і використовує спірні нежитлові приміщення в підприємницькій діяльності, проте вказали, що вважають, що дана справа підсудна Білоцерківському міськрайонного суду Київської області і має розглядатися за правилами цивільного судочинства, оскільки відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 є власником спірних нежитлових приміщень як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець.

Суд, з`ясувавши думку учасників сторін, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11 червня 2025 року, відповідач ОСОБА_2 є власником нежитлових приміщень № 65а площею 101,7 кв.м, АДРЕСА_2 площею 231,5 кв.м та АДРЕСА_1 (а. с. 50-58).

01 жовтня 2021 року КП БМР ЖЕК № 1 та співвласники багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_3 уклали договір № 123/У про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, за умовами якого управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_3 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору (а. с 10-26).

Згідно п. 10 договору, ціна послуги з управління становить 6,3284 грн, в тому числі ПДВ, на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку.

Додатком № 1 до договору № 123/У про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01 жовтня 2021 року є список співвласників квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, в якому зазначено ОСОБА_2 як власника нежитлових приміщень № 65А, 66, 67 (а. с. 18).

Згідно з відповіді № 1778295 від 16.09.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 26 березня 1997 року та перебуває на обліку в Реєстрі платників податків та Реєстрі платників єдиного внеску. Здійснює підприємницьку діяльність за видами економічної діяльності, в тому числі надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Основний вид економічної діяльності за підсумками діяльності за рік: роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.52).

В судовому засіданні було встановлено та не заперечувалося сторонами, що спірні нежитлові приміщення використовуються відповідачем в підприємницькій діяльності і в них розміщено магазин «Строймастер».

Вказані вище обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (стаття 124 Конституції України).

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна і суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена у статті 20 ГПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 916/2791/16 (провадження № 12-141гс18) зроблено висновки про те, що спір є підвідомчим господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі правової норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми права, що безпосередньо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суб`єктного складу такого спору, суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право передбачено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання чи ні, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює в належному йому нежитловому приміщенні підприємницьку діяльність за видами господарської діяльності, в тому числі - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Спір про стягнення заборгованості по сплаті за послугу ЖЕК в нежитловому приміщенні власником якого є фізична особа, яка здійснює у такому приміщенні підприємницьку діяльність як ФОП, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, що узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 № 922/4239/16, постанові Верховного Суду від 28.09.2023 № 489/7113/21.

Також, у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 904/7183/17 (провадження № 12-153гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що нежитлове приміщення, щодо утримання якого позивачем надаються житлово-комунальні послуги, використовується відповідачем для розташування магазину, тобто з метою здійснення господарської діяльності - підприємництва. Припинення дії договору про надання комунальних послуг не змінює та не припиняє використання відповідачем належного йому на праві власності нежитлового приміщення у сфері господарювання, а використання належного йому на праві власності нерухомого майна у сфері господарювання відповідає змісту права власника самостійно розпоряджатися та користуватися своїм майном. З наведених підстав Велика Палата Верховного Суду вважала, що справа за участі суб`єктів підприємницької діяльності є підвідомчою господарським судам, тому господарські суди не порушили правила суб`єктної підсудності.

З врахуванням вищезазначеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є господарськими і справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи наведене, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки, як зазначено вище, дану позовну заяву не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Одночасно, суд роз`яснює позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства для вирішення даного спору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 49, 255, 256-257, 353, 354, 355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по цивільній справі за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційної контори № 1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 16 вересня 2025 року.

Суддя Г. О. Рижко