Справа № 738/1078/25
№ провадження 2/738/396/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складі:

суддi - Волошиної Н.В.

з участю секретаря судового засідання - Шугалій А.С.

представника відповідача ОСОБА_1

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2025 року АТ «Сенс банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 15 січня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якої відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитної лінії - 50000,00 грн, з процентною ставкою 39,99% річних для торгових операцій та/або операцій зняття готівки, порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Позивач взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, якими останній активно користувався. Відповідач порушив умови угоди, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 117689,45 грн, з яких: 73059,13 грн прострочене тіло кредиту, 44630,32 грн відсотки за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача, та судові витрати, а саме 2422,40 грн судового збору та 9838,62 грн витрат на професійну правничу допомогу. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк».

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до судового засідання на 17 червня 2025 року.

28 травня 2025 року представником відповідача Пономаренко О.В. подано до суду відзив, в якому вона позовні вимоги не визнає, заперечує правомірність стягнення позивачем з відповідача плати за розрахункове-касове обслуговування, наголошує, що положення щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемним відповідно до ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Також зазначає, що після 31 січня 2022 року ОСОБА_2 припинив виконувати умови договору, що є підставою для відмови позивачем у пролонгації відповідачу кредитної лінії, а тому вказані обставини свідчать про те, що пролонгація договору на новий період не відбулася, у зв`язку з чим проценти за користування кредитом нараховані позивачем поза строком кредитування та їх нарахування є неправомірним. Крім того, позивачем не доведено правомірність нарахувань відповідачу за програмою «Моментальна розстрочка на картку». Розмір заборгованості, на думку представника відповідача, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 27213,40 грн, що є різницею між витраченими коштами та сумою, яка була внесена відповідачем на погашення боргу. Крім того, представник відповідача просила врахувати той факт, що стабільна заборгованість за кредитним договором почала утворюватися з початком повномасштабного наступу на Україну, до цього часу відповідач постійно активно сплачував витрати за кредитним лімітом та добросовісно його використовував. Представник відповідача просила в задоволені позову відмовити, стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17 червня 2025 року за клопотанням представника позивача судове засідання у справі відкладено на 14 серпня 2025 року.

14 серпня 2025 року представником позивача ОСОБА_3 подано до суду додаткові пояснення, в яких він зазначає, що умовами укладеної угоди передбачено списання комісії за розрахункове-касове обслуговування кредитної заборгованості; договором визначено, що після закінчення строку дії відновлювальної кредитної лінії банк має право продовжити строк її дії у попередньому розмірі та на такий самий строк, але не більше строку дії договору, у разі наявності сукупних обставин: сумлінне та точне дотримання клієнтом умов договору та відсутності письмової заяви клієнта щодо анулювання відновлювальної кредитної лінії. З огляду на те, що від відповідача не надійшла письмова заява щодо анулювання відновлювальної кредитної лінії договір був пролонгований позивачем. Щодо заперечень представника відповідача про неправомірність нарахування відсотків за договором представник позивача наголошує на тому, що проценти за користування кредитом є платою, яка встановлюється банком за користування кредитом та сплачується позичальником у розмірі та у строки передбачені умовами кредитного договору, банк здійснює кінцевий розрахунок процентів, що підлягають сплату, на день здійснення остаточного повернення кредиту. За вимогами Національного банку України та МСФЗ у банків при наявності прострочки не має підстав припиняти нарахування/визнання процентних доходів за кредитами при наявності якогось простроченого платежу, оскільки права на грошові потоки по кредитному договору ще не припинилися. У разі наявності простроченої заборгованості банк не має права у односторонньому порядку змінювати порядок нарахування та сплати процентів, комісій за договором або встановити 0 процентну ставку за період прострочки, оскільки це не передбачено нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідно до п.3.4.8.3 Додатку №4 «Кредитні картки фізичних осіб» проценти за користування відновлювальною кредитною лінією нараховуються згідно з стандартними тарифами банку та списуються за рахунок встановленої Клієнту відновлювальної кредитної лінії. Крім того, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, в яких наявні записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Судове засідання у справі неодноразово відкладалось, останній раз на 11 вересня 2025 року.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні, 28 серпня 2025 року, підтримала викладені у відзиві пояснення, зазначила про часткове визнання позову відповідачем, а саме у розмірі 27213,40 грн, який є різницею між витраченими коштами та сумою, яка була внесена відповідачем на погашення боргу. В подальшому, представник відповідача, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 15 січня 2019 року шляхом підписання оферти з АТ «Альфа-Банк» на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631087635 ОСОБА_2 запропонував банку укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» на таких умовах: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту - «Альфа Travel», ліміт кредитної лінії - 200 000,00 грн, процентна ставка - 39,99% річних, тип процентної ставки - фіксована, тип картки Visa Platinum зі строком дії 5 років з моменту випуску, розмір обов`язкового мінімального платежу складає 5% від суми загальної заборгованості, але не менше 50 грн (а.с.7).

15 січня 2019 року представником АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» (а.с. 8).

15 січня 2019 року ОСОБА_2 підписано паспорт споживчого кредиту, згідно з яким: тип кредиту - кредитування рахунку, ліміт кредиту - 50000 грн, максимальна суму кредиту 200 000 грн, строк кредитування -12 місяців з можливістю пролонгації, процентна ставка фіксована 39,99% річних, повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн (а.с. 9 на звороті).

Отримання відповідачем коштів за вказаним договором, а також користування кредитними коштами та сплата платежів підтверджується банківською випискою по рахунку (а.с.12-17).

09 травня 2024 року позивачем на адресу відповідача направлено досудову вимогу про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором №631087635 від 15 січня 2019 року, яка станом на 30 квітня 2024 року становить 93714,66 грн (а.с.18).

Згідно з Розрахунком заборгованості станом на 07 лютого 2025 року відповідач має заборгованість у сумі 117689,45 грн, з яких: 73059,13 грн прострочене тіло кредиту, 44630,32 грн відсотки за користування кредитом (а.с.6).

26 березня 2025 року позивачем на адресу відповідача направлено досудову вимогу про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором №631087635 від 15 січня 2019 року, яка станом на 19 березня 2025 року становить 120854,3 грн

За матеріалами справи, 12.08.2022 загальним зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 (а.с.24-26).

V. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферту) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Частинами першою, другою статті 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

За приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 15 січня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Сенс Банк», з пропозицією укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» на таких умовах: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту - «Альфа Travel», ліміт кредитної лінії - 200 000,00 грн, процентна ставка - 39,99% річних, тип процентної ставки - фіксована, тип картки Visa Platinum зі строком дії 5 років з моменту випуску, розмір обов`язкового мінімального платежу складає 5% від суми загальної заборгованості, але не менше 50 грн.

15 січня 2019 року відповідачем ОСОБА_2 підписано оферту, паспорт споживчого кредиту, він отримав від банку підписаний акцепт Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції «АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», а тому така форма договору сторонами була узгоджена, а у його тексті сторонами було погоджено всі істотні умови.

З виписки по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 , за період з 15.01.2019 по -7.02.2025, доданої позивачем до матеріалів справи, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , починаючи з 16 січня 2019 року активно користувався кредитними коштами та сплачував заборгованість за договором, про що не заперечується сторонами у справі.

Разом із тим, згідно із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, за кредитним Договором банком нараховувались також проценти за овердрафт, та розрахунково-касове обслуговування основної картки - на погашення яких банком перераховувалися кошти, що сплачувались позичальником в рахунок погашення боргу за тілом кредиту та проценти.

За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»).

Стаття 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає, що банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із ч. 2 ст. 8 цього Закону України, до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління НБУ України Постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі по тексту - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

При цьому Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного вище, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі №194/1387/19 (провадження № 61-7416св20).

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду наведених в постанові від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19), постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі № 361/392/20 (провадження № 61-16470св20), та зазначає, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Велика Палата Верховного Суду нагадує, що у разі коли вона відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні в одній зі справ Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати), згідно із ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди враховують висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду. Тобто відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні в одній зі справ Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати), означає відступлення від аналогічних висновків, сформульованих раніше в інших постановах Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду чи Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021року в справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункт 73).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Матеріалами справи документально підтверджено, що відповідачем ОСОБА_2 сплачено 14150 грн. комісії за розрахункове-касове обслуговування.

При цьому Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються ОСОБА_2 , та за які Банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Матеріали справи також не містять доказів, що споживач користувався такими послугами.

Ураховуючи, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то нарахування щомісячно сум за розрахунково-касове обслуговування проводилося безпідставно.

У разі внесення платежів, не передбачених договором, або надмірно сплачених коштів, позичальник має право на здійснення відповідного перерахунку заборгованості.

Отже, з виписки по рахунку ОСОБА_2 убачається, що окрім тіла кредиту, також з рахунку відповідача списувалися кошти за розрахунково-касове обслуговування, розмір та порядок нарахування яких сторонами у кредитному договорі не узгоджувались, а тому суд вважає можливим віднести суму 14150 грн, нараховану та списану за розрахунково-касове обслуговування, у рахунок погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту (73059,13 грн (прострочене тіло кредиту) 14150 грн (нікчемна плата відповідача за розрахункове-касове обслуговування) = 58909,13 грн).

Щодо пролонгації позивачем дії відновлювальної кредитної лінії та нарахування заборгованості за процентами.

Пунктом 3 паспорту споживчого кредиту «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» визначено строк кредитування ОСОБА_2 - 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору.

Судом було досліджено виписку по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 , за період з 15.01.2019 по -7.02.2025, з якої убачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, періодично здійснював погашення заборгованості за наданим кредитом, що не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні, остання операція по рахунку здійснювалась ОСОБА_2 31 січня 2022 року, поповнення через банкомат 4000 грн.

Представник позивача у додаткових поясненнях по справі вказує на те, що дія договору була пролонгована у зв`язку з відсутністю письмової заяви відповідача щодо анулювання відновлювальної кредитної лінії, при цьому посилається на п.3.4.15 Додатку 4 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-банк», який був чинним на дату укладення сторонами угоди та розміщений на сайті позивача, відповідно до якого після закінчення строку дії Відновлювальної кредитної лінії, який визначається відповідно до умов п.3.4.2. Розділу І цього Додатку № 4, Банк має право продовжити строк дії Відновлювальної кредитної лінії у попередньому розмірі та на такий самий строк, але не більше строку дії Договору, у разі наявності таких сукупних обставин, як: 1) сумлінне та точне дотримання Клієнтом умов Договору; та 2) відсутності письмової заяви Клієнта щодо анулювання Відновлювальної кредитної лінії. При цьому, першим днем дії нового строку дії Відновлювальної кредитної лінії є перший календарний день наступний за останнім днем попереднього строку дії Відновлювальної кредитної лінії.

Отже, відповідно до п.3.4.15 Додатку 4 до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-банк», пролонгація відновлювальної кредитної лінії можлива лише за наявності двох (обов`язкових) обставин у їх сукупності, а саме сумлінне та точне дотримання Клієнтом умов Договору та відсутності письмової заяви Клієнта щодо анулювання Відновлювальної кредитної лінії.

Так, у матеріалах справи відсутня заява Відповідача про анулювання кредитної лінії, разом з тим, після 31 січня 2022 року відповідач припинив виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про відсутність сукупності умов, за наявності яких можливе продовження строку дії Відновлювальної кредитної лінії у попередньому розмірі та на такий самий строк.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, про те, що остання пролонгація мала бути 15 січня 2022 року до 15 січня 2023 року, а тому нарахування відсотків за кредитним договором після 15 січня 2023 року відбулося поза строком кредитування та є неправомірними.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 29 527,06 грн заборгованості за відсотками (44630,32 грн (нараховані відсотки з 15 січня 2019 року до 07 лютого 2025 року) 15103,26 грн (нараховані відсотки після 15 лютого 2023 року) = 29527,06 грн.

У виписці по рахунку за кредитною карткою ОСОБА_2 за період з 15.01.2019 по 07.02.2025, міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей, з якої убачається також здійснення відповідачем покупок та застосування ним Програми «Моментальна розстрочка на карту».

Слід зауважити, що після оплати покупок карткою за рахунок кредитних коштів, саме споживач банківських послуг через мобільний банк Sense оформляє моментальну розстрочку, при цьому обирає бажаний термін розстрочки та підтверджує свій вибір.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2422,40 грн. та заявлені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9838,62 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 1819 гривень 22 копійки на повернення судового збору та 7388 гривень 80 копійок судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідачем документально підтверджено понесення судових витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн, які з урахуванням ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідача в розмірі 2490 грн.

Керуючись статтями 2, 4 12, 13, 77-82, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь акціонерного товариства «Сенс банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 січня 2019 року у розмірі 88436 (вісімдесят вісім тисяч чотириста тридцять шість) гривень 19 копійок, яка складається з: 58909, 13 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, 29527,06 грн- заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь акціонерного товариства «Сенс банк» 1819 (одну тисячу вісімсот дев`ятнадцять) гривень 22 копійки на повернення судового збору та 7388 (сім тисяч триста вісімдесят вісім) гривень 80 копійок судових витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства «Сенс банк» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 2490 (дві тисячі чотириста дев`яносто) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 100 м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 23494714.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Представник відповідача: Пономаренко Олена Валентинівна, місцезнаходження: вул. Коцюбинського, буд.49а, офіс 210 м. Чернігів.

Повний текст рішення виготовлений 16 вересня 2025 року.

Суддя Н.В.Волошина