справа № 388/728/24
провадження № 2/388/219/2025
УХВАЛА

17.09.2025м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

при секретарі судового засідання Поліщук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, -

встановив:

позивач КП «ДМКГ» при Долинській міській раді звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 у якому (позові) просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «ДМКГ» заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги, а саме: за послугу постачання теплової енергії 20748,88 грн.; за абонентську плату (тепло) 153,24 грн.; за послугу з управління багатоквартирним будинком 12785,86 грн.; за послугу з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення 66.028 грн.; за абонентську плату (вода) 345,00 грн.; за послугу з вивезення ТПВ до 18.12.2023 1237,65 грн.; за абонентську плату ТПВ до 18.12.2023 44,46 грн.; внески (тепло) 153,24 грн.; за послугу з утримання будинку та прибудинкової території (квартирна плата) 1379,46 грн., а всього 37152,75 грн.

- стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «ДМКГ» судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Заочним рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 07.08.2024 задоволено позов КП «ДМКГ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «ДКМГ» заборгованість за надані комунальні послуги у розмірі 37152,75 грн. та у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 3028,00 грн.

Ухвалою від 23.01.2025 зазначенне заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог, а також просила застосувати строк позовної давності.

Ухвалою від 27.02.2025 підготовче провадження у справі закрито та її призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

В судовому засіданні, яке проводилось у межах розгляду зазначеної справи сторони заявляли про намір дійти до примирення чи зміни обсягу позовних вимог з приводу чого просили оголосити перерву у судовому розгляді.

Відповідач звернулась до суду із клопотанням, у якому зазначила: «Позовні вимоги підтримую в повному обсязі».

Згодом відповідач звернулась до суду з клопотанням у якому зазначила проте, що вищевказане твердження є помилковим і навела його у новій редакції: «Позовні вимоги до мене не підтримую».

Як позивач так і відповідач про результатів перемовин із приводу примирення чи перегляду обсягу позовних вимог суду нічого не повідомляли. Позивач щодо поданих відповідачем процесуальних заяв свою позицію не висловлював.

Сторони, яких належним чином було повідомлено про дату, час та місце проведення судового засідання, - до суду не з`явились, участь у ньому своїх представників не забезпечили.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду, з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач є ініціатором судового розгляду справи, оскільки саме він звертається до суду із позовами про захист його порушених прав і інтересів.

Такий статус накладає на вказаного учасника справи певні обов`язки за порушення яких суд може прийняти несприятливе для позивача рішення.

Так, законодавець з метою сприяння оперативності правосуддя, унеможливлення зловживання своїми процесуальними правами позивачем у ч. 5 ст. 223 ЦПК України визначив, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У свою чергу в п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України зазначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз норм, вказаних у ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дає підстави стверджувати, що повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

У згаданих нормах законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача у судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21) та від 28.10.2021 справа № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у ст. 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16.02.2017).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18) та від 28.10.2021 справа № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21).

З урахуванням встановлених обставин і наведених положень цивільного процесуального законодавства, та судової практики, враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи позивач, повторно не з`явився у судове засідання, про наявність поважних причин неявки суду не повідомляв та із заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався, - суд дійшов висновку про наявність остатніх правових підстав для залишення позову без розгляду.

Разом з тим, з метою недопущення порушення права позивача на судовий захист, шляхом звернення до суду з даним позовом та його судовий розгляд, останньому слід роз`яснити, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Керуючись статтями 223, 257, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, -

постановив:

позовну заяву комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя О.А. Кнуров