КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 489/5732/24
Провадження № 2/488/381/25
РІШЕННЯ

Іменем України

06.08.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Коваль А.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача адвоката Коваля О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Корабельного районного суду м. Миколаєва на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 191 283,81 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди та стягнути з відповідача понесені судові витрати 1912,84 грн. судового збору;

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що11 вересня 2023 року о 12 годині 10 хвилин, рухаючись по проспекту Богоявленському в районі будинку № 234-в в м. Миколаєві (Корабельний район), водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом - MAZDA CX-5, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався попереду. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки MAZDA СХ-5, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження.

Згідно висновку експерта №107/09-23A від 20.09.2023 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля МАZDA CX-5, номерний знак НОМЕР_2 , складає 346 283,81 гривень (триста сорок шість тисяч двісті вісімдесят три гривні вісімдесят одна копійка) копія висновку додається. Також, ОСОБА_1 витратив на проведення експертизи 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень.

Страхова компанія відповідача відшкодувала ОСОБА_1 160 000,00 (сто шістдесят тисяч гривень) гривень в рахунок матеріального збитку завданого в результаті ДТП.

З урахуванням викладених вище підрахунків, загальна сума позовних вимог відшкодування матеріальної шкоди вираховується наступним чином: 346 283,81 (загальна вартість матеріального збитку) + 5 000,00 (вартість проведення звіту про оцінку вартості майнової шкоди) - 160 000 (сума матеріального збитку відшкодована СК) = 191 283,81 (вартість матеріального збитку що підлягає стягненню з відповідача) гривень.

У зв`язку з тим, що відповідач не сплатив позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), останній звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 12.09.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Романова І.Д. вказала, що докази в цивільному процесі встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів і показаннями свідків. Висновок експерта має відповідати вимогам ст. 102 ЦПК України: містити опис досліджень, обґрунтовані відповіді на питання, інформацію про експерта та застереження про кримінальну відповідальність за неправдиві висновки.

Зазначила, що поданий позивачем звіт №107/09-23а від 29.09.2023 року про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля MAZDACX-5, д.н. НОМЕР_2 , складений ФОП ОСОБА_3 не є висновком експерта в розумінні ст. 102 ЦПК України, тому не є доказом в розумінні ст. 76 ЦПК України і містить завідомо завищені дані, які сторонами не узгоджувались. ФОП ОСОБА_3 не є судовим експертом, а в п. 2 експертного висновку вказав, що за недостовірність висновку бере на себе тільки цивільно-правову відповідальність і звільняється від будь якої іншої.

Відповідач стверджує, що запрошувався Позивачем на дефектування автомобіля на СТО, що передбачено п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Мінюстом України та Фонду Держмайна №142/5/2092 від 24.11.2003 року, проте був відсутній при зовнішньому огляді т.з., але під завершення того самого огляду, йому зателефонували та попросили під`їхати для проставлення підпису. Тому Відповідач вважає, що не всі зафіксовані під час оглядів та дефектуванням автомобіля Позивача пошкодження, виникли у результаті його дій під час ДТП. На думку Відповідача деякі пошкодження мали місце до ДТП, а деякі позиції щодо ремонту автомобіля не мають відношення до ДТП і були приписані згодом з метою завищення вартості ремонту.

Відповіді на відзив до суду не надходило.

24.03.2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Романової І.Д надійшли два клопотання: про призначення автотехнічної експертизи у справі, а також про виклик експерта для надання пояснень щодо Звіту № 107/09-23А від 29.09.2023 року.

У підготовче судове засідання, призначене на 11.06.2025 року, відповідач та його представник, повідомлені своєчасно та належним чином не з`явились.

Представник відповідача адвокат Романова І.Д. у підготовче судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, натомість подала заяву через "Електронний суд" з проханням відкласти засідання у зв`язку з її зайнятістю в іншому судовому процесі, однак доказів на підтвердження цього не надала.

У підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Коваль О.В. заперечили проти задоволення клопотань, посилаючись на їх необґрунтованість та спрямованість на затягування розгляду справи.

Окрім того, представник позивача - адвокат Коваль О.В. зазначив, що наразі у порядку цивільного судочинства розглядається справа про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Наголосив, що відповідно до постанови Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.10.2023 р. відповідача було визнано винним за ст. 124 КУпАП, постанова набрала законної сили та не була оскаржена в апеляційному порядку. Вказані обставини мають преюдиціальне значення відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України. Щодо клопотання представника відповідача про виклик експерта, адвокат звернув увагу, що всі питання, які ставляться у клопотанні, вже отримали чіткі та обґрунтовані відповіді в Звіті № 107/09-23А про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля. Наголосив, що допит експерта доцільний лише за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності висновків, методології або фактичних даних, на яких базується оцінка, однак таких сумнівів не наведено. Зазначив, що звіт містить повний перелік нормативно-правових актів та джерел, які використовувалися при проведенні оцінки, а також описовий розділ з розрахунками вартості ремонту та загальної матеріальної шкоди, враховуючи втрату товарної вартості автомобіля.

Позивач ОСОБА_1 підтримав позицію свого представника, підтвердивши, що на момент проведення оцінки відповідач був запрошений, був присутній при огляді транспортного засобу та отримав копію звіту для ознайомлення.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, суд дійшов висновку, що заявлені клопотання представника відповідача адвоката Романової І.Д., фактично стосуються обставин, які вже були встановлені та не підлягають повторному доказуванню у даній справі. Окрім того, у своєму клопотанні представник відповідача не навела аргументів про наявність суперечностей або недоліків у висновку; не вказала конкретних питань, які не були досліджені експертом. Оскільки порушені питання не відносяться до предмета доказування у межах цієї категорії справи, не мають істотного значення для її вирішення по суті та не є належним чином обґрунтованими, зазначені клопотання не підлягають задоволенню як такі, що є процесуально недоцільними.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.06.2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Романової І.Д. про призначення судової автотехнічної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та у задоволенні клопотання про виклик експерта у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовлено. Підготовче засідання у зазначеній справі закрито.

В судове засідання призначене на 06.08.2025 р. відповідач та представник відповідача, повідомлені своєчасно та належним чином, не з`явилися.

06.08.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Романової І.Д. на адресу Корабельного районного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи баз участі відповідача та його представника, вказала, що позовні вимоги відповідач визнає частково.

Представник позивача адвокат Коваль О.В., позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників процесу суд звертає увагу на те, що представником відповідача неодноразово надавалися заяви про відкладення розгляду справи з різних причин, зокрема судових засідань, які були призначені на 29.11.2024р., 07.02.2025 р., 11.06.2025р.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Про заборону зловживання процесуальними правами йдеться і в нормах міжнародних актів, і в рішеннях Європейського суду з прав людини. У ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» регламентується, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 є живим інструментом, який комплексно застосовується під час захисту прав свобод та інтересів людини. Конвенційне положення ст. 17 окреслює заборону зловживання правами.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Приймаючи до уваги викладене, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, суд доходить висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників по справі.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Судовим розглядом встановлено, що 11 вересня 2023 року о 12 годині 10 хвилин, рухаючись по проспекту Богоявленському в районі будинку № 234-в в м. Миколаєві (Корабельний район), відповідач - водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, порушивши вимоги п.п. 1.3,2.3, 12.1, 13.1 ПДР України, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом - MAZDA CX-5, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача - ОСОБА_1 , який рухався попереду. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.10.2023 року, прийнятою у справі № 488/3732/23 (провадження № 3/488/1178/23), ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Вказане підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень та не заперечується сторонами по справі.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільна-правова відповідальність відповідача на дату настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована юридичною особою АТ «Просто-страхування» за полісом АР/6789318 про що зазначають та не заперечують сторони по справі.

Страхова компанія відповідача відшкодувала ОСОБА_1 160 000,00 (сто шістдесят тисяч гривень) гривень в рахунок матеріального збитку завданого в результаті ДТП.

Відповідно до наданого суду висновку експерта №107/09-23A від 20.09.2023 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля МАZDA CX-5, номерний знак НОМЕР_2 , складає 346 283,81 гривень (триста сорок шість тисяч двісті вісімдесят три гривні вісімдесят одна копійка).

Вказаний звіт (висновок)приймається судом як належний доказ, оскільки він відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України, містить повний та обґрунтований опис проведених досліджень, розрахунки вартості шкоди із посиланням на нормативно-правові акти, а також оформлений з дотриманням усіх процесуальних вимог. Звіт складено кваліфікованим спеціалістом, у присутності сторін, із наданням їм копій для ознайомлення, і не містить ознак упередженості або необґрунтованості. Суд не встановив обставин, що ставили б під сумнів достовірність або повноту викладених у звіті висновків. Крім того, інші належні та допустимі докази, які б спростовували зміст даного висновку, стороною відповідача не надано.

Отже, відповідач не сплатив позивачу різницю у розмірі 191 283,81 грн. між загальною вартістю матеріального збитку - 346 283,81 та 5 000,00 (вартість проведення звіту про оцінку вартості майнової шкоди) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - 160 000,00 грн.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом.

Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України Про страхування).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди регламентувалися, зокрема, Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 1961-ІV.

Згідно з статтею 3 Закону № 1961-ІV визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV).

Як було встановлено судом, АТ Просто-страхування було виплачено 160 000,00 грн. у якості страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача.

Відомостей про наявність у відповідача додаткових лімітів страхування матеріали справи не містять.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується виною особою.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ст. 36.2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (що діяв на дату виникнення спірних правовідносин), Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до ст. 29 Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на час виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність встановлено статтею 1194 Цивільного кодексу України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013, роз`яснено, що якщо відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), використовуються нові узли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати вирахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім того, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності) в інтересах яких заявлено

вимоги (принцип диспозитивності цивільного судочинства).

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що вартість відновлювального ремонту становить 346 283,81 грн., а сума, виплачених страховиком відповідача становить 160 000,00 грн., то сума шкоди, яка залишилась неохопленою та підлягає відшкодуванню відповідачем становить 186 283,81 грн. (346 283,81 грн. 160 000,00 грн.).

Суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання зокрема про розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення з позовом до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1 912,84 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 1485-1761-2198-2514 від 02.08.2024 р., а отже, з урахуванням того, що позовні вимоги позивача були задоволені повністю, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1 912,84 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були понесені витрати, пов`язані із залученням експерта (суб`єкта оціночної діяльності) для оцінки вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля в сумі 5 000,00 грн., що підтверджується Актом 107/09-23А прийома-передачі виконаних робіт від 29.09.2023 р. та квитанцією до платіжної інструкції АТ КБ ПриватБанк на переказ готівки № 0.0..1 від 29.09.2023р., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 191 283,81 грн. (351 283,81-160 000,00), враховуючи той факт, що загальна вартість матеріального збитку становить 346 283,81 грн. та вартість проведення звіту про оцінку вартості майнової шкоди становить 5 000,00 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».

Керуючись ст.ст. 7, 8, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) матеріальну шкоду завдану пошкодженням транспортного засобу в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 191 283,81 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_6 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 912,84 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судного рішення складено 15.09.2025 року.

Суддя Я.А. Чернявська