КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ОДЕСИ
Провадження № 2-з/947/330/25
УХВАЛА

18.09.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Матвієвої А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сіржанта Юрія Володимировича про забезпечення доказів шляхом їх витребування по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2025 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивачка просить суд:

- зобов`язати ОСОБА_2 не створювати ОСОБА_1 перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою із кадастровим номером :44:003:0054 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 використовувати належне йому майно житловий будинок та земельну ділянку, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 виключно для проживання ОСОБА_2 та членів його родини, зареєстрованих за вказаною адресою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2025 року, цивільну справу на підставі вказаного позову розподілено судді Калініченко Л.В. та передано головуючому по справі 28.07.2025 року.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 08.08.2025 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

16.09.2025 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сіржанта Ю.В. про забезпечення доказів шляхом витребування доказів з Одеської міської ради, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Комунального підприємства «Одестранспарксервіс» Одеської міської ради належним чином завірені копії документів, поданих, складених, погоджених в процесі оформлення Договору балансоутримання майданчиків для паркування та Схеми розміщення майданчиків для паркування за адресою: місто Одеса, вул. Дача Ковалевського, 71.

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача посилається на те, що в процесу розгляду справи стороною відповідача було надано до суду відзив на позовну заяву, до якого на підтвердження викладених заперечень проти задоволення позову, надано схему розміщення майданчику для паркування. Разом з тим, представник позивача вказує, що доданий до суду документ та позивачу у поганій якості, яка робить його майже непридатним для використання, до якої також не надано відповідного договору, на підставі якого було виготовлено вказану схему, що регламентовано Положенням про організацію та порядок паркування транспортних засобів у місті Одесі, затвердженого рішенням Одеської міської ради №1251-VI від 20.09.2011 року, із відповідними змінами та доповненнями.

У підготовчому судовому засіданні 16.09.2025 року представник позивачки підтримав вищевказану заяву, просив суд її задовольнити, а також додатково зазначив, що оскільки надана стороною відповідача схема є додатком до договору та приймаючи позицію сторони відповідача, що відповідна схема надає право на паркування транспортних засобів на земельній ділянці позивачки, представник вважав доцільним витребування відповідного договору та документів на підставі якого його укладено, що дозволить надати висновки відповідності і підстави відповідним документам та договору.

Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні 16.09.2025 року заперечував проти задоволення вказаної заяви, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши подану до суду заяву та оглянувши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та оголосив перерву в судовому засіданні до 18.09.2025 року о 09 год. 00 хв. для його ухвалення і проголошення.

Дослідивши подану до суду заяву, матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч.1 ст.76 ЦПК України).

У відповідності до положень статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 84 ЦПК України регламентовано порядок витребування доказів, згідно з якою учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Також, у відповідності до положень ч.2 ст.116 ЦПК України витребування доказів належить до різновиду способів забезпечення судом доказів, порядок чого визначено ч.1 ст.116 ЦПК України, відповідно з якою суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно з п. 4, 6 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.

Під час вирішення питання про забезпечення доказів суд ураховує не тільки права та інтереси заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із задоволенням заяви про забезпечення доказів.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й, насамперед, запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду, прийнятій 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Таким чином, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку ст. 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Вирішуючи питання про забезпечення доказів, суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації та предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню, у зв`язку із вжиттям таких заходів, прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Наведені обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Водночас, при зверненні до суду з клопотанням про витребування доказів в порядку їх забезпечення, представником позивача не зазначено та не доведено, що докази, які просить забезпечити сторона позивача, можуть бути втрачені або, що їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Поряд з цим, щодо доводів сторони позивача про необхідність витребування заявлених до витребування доказів, які за посиланнями сторони позивача полягають у наданні можливості надати оцінку правомірності відповідного погодження Схеми та документам на підставі якої вона погоджена, суд вважає безпідставними, враховуючи, що предметом розгляду даної справи не є оспорювання та надання оцінки підставам виданої та погодженої відповідними органами наданої до суду копії Схеми розміщення майданчиків для паркування за адресою: АДРЕСА_2 , як і Договору, додатком до якого вона є, одночасно приймаючи, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, та суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Крім того, представником позивача в обґрунтування даної заяви не ставилось під сумнів безпосереднє погодження і видача відповідними органами відповідної схеми розміщення майданчиків для паркування за адресою: АДРЕСА_2 , копія якої надана до матеріалів справи.

Додатково судом зазначається, що надана до суду стороною відповідача копія схеми розміщення майданчиків для паркування за адресою: АДРЕСА_2 , містить відомості про належне засвідчення адвокатом сторони відповідача Задорожним С.Л. у відповідності до вимог статті 95 ЦПК України, а відтак підтверджено її відповідність оригіналу. Будь-яких обґрунтувань невідповідності наданої копії вказаного документа до суду оригіналу, або обґрунтованості відповідних сумнівів, стороною позивача не наведено.

Щодо доводів сторони позивача про необхідність витребування заявлених доказів, з огляду на погану якість наявної у сторони позивача копії поданої до суду копії схеми розміщення майданчиків для паркування за адресою: АДРЕСА_2 , суд вважає безпідставними та недостатніми для забезпечення заявлених доказів з цих підстав, приймаючи, що наявна в матеріалах справи копія відповідного документа є читабельною, виготовлена в наявній якості, надає можливість визначити наявні в ній дані, а сторона позивача не позбавлена можливості ознайомитись з матеріалами справи і робити з них витяги, копії, у відповідності до гарантованих прав визначених статтею 43 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 118 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про необґрунтованість заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сіржанта Юрія Володимировича про забезпечення доказів шляхом їх витребування по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, за наслідком чого заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 84, 95, 116, 260, 261, 352-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сіржанта Юрія Володимировича про забезпечення доказів шляхом їх витребування по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий Л. В. Калініченко