Єдиний унікальний номер судової справи 462/5174/23
Номер провадження 2/462/105/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Галайко Н. М.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Д. І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача Добушовського О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача.

Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гай О. О., 10.07.2023 року (вх. № 14370) звернувся у Залізничного районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, у якому просить суд визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право спільної часткової власності по 1/2 ідеальної частки на наступні об`єкти нерухомого майна:

-квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060;

-комору V, загальною площею 2, 5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060;

-паркомісце ІІб, загальною площею 17, 7 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060;

-паркомісце ІІа, загальною площею 14, 3 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060. Судові витрати у справі просить покласти на відповідача (а.с. 1-7, Т. 1).

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема тим, що 17.04.1999 року між позивачем та відповідачем у справі було зареєстровано шлюб. У період подружнього життя останні вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет. Завдяки вкладу кожного з подружжя з часом, було набуто у власність нерухоме майно, яке 28.04.2023 року було зареєстровано на праві власності на відповідача у справі. Так, досягнути згоди про добровільний поділ майна позивач та відповідач самостійно не можуть. Враховуючи вказане сторона позивача просить суд задовольнити вимоги заяви у повному обсязі.

ІІ. Рух справи в суді.

2.1. Щодо процесуальних дій.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2023 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М. (а.с. 29, Т. 1).

Судом у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України 10.07.2023 року направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача у справі. Також, запит направлявся і відносно позивача у справі (а.с. 30, 31, Т. 1).

Відповіді на вказані запити надійшли до суду 09.08.2023 року (а.с. 32, 33, Т. 1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09.08.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання (а.с. 34-36, Т. 1).

Протокольною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.11.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 83-84, Т. 1).

07.11.2023 року (вх. № 23629) ОСОБА_3 звернувся у суд з письмовою заявою про відвід судді (а.с. 93-95, Т. 1).

07.11.2023 року (вх. № 23650) ОСОБА_1 звернулася до Залізничного районного суду м. Львова з письмовою заявою про відвід судді (а.с. 96-97, Т. 1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.11.2023 року постановлено визнати заяву ОСОБА_3 про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М. у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя необґрунтованою. Заяву ОСОБА_3 про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М. передано для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, іншому судді (а.с. 100-102, Т. 1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.11.2023 року постановлено визнати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М. у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя необґрунтованою. Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М. передано для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, іншому судді (а.с. 104-106, Т. 1).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2023 року для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Галайко Н. М., визначено суддю Кирилюка А. І. (а.с. 108, Т.1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.11.2023 року у задоволенні письмової заяви ОСОБА_1 про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М. у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовлено (а.с. 109-110, Т. 1).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2023 року для розгляду заяви ОСОБА_3 про відвід судді Галайко Н. М., визначено суддю Іванюк І. Д. (а.с. 112, Т. 1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.11.2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Галайко Н. М. від розгляду справи № 462/5174/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовлено (а.с. 113-114, Т. 1).

01.12.2023 року (вх. № 25825) від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 145, 146-147, Т. 1).

07.12.2023 року (вх. № Еп-5574/23) від ОСОБА_5 надійшла письмова заява про вступ в справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 152).

Протокольною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.02.2024 року клопотання ОСОБА_5 про вступ в справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору задоволено (а.с. 170-171, Т. 1).

11.04.2024 року (вх. № 9057) від уповноваженого представника третьої особи ОСОБА_5 адвоката Гелемей Ю. М. у Залізничний районний суд м. Львова надійшло письмове клопотання (документ сформований у системі «Електронний суд» 11.04.2024 року) про зупинення провадження у справі (а.с. 196-199, Т. 1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.06.2024 року письмове клопотання уповноваженого представника третьої особи ОСОБА_5 адвоката Гелемей Ю. М. про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя задоволено. Постановлено зупинити провадження у цивільній справі № 462/5174/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 462/5208/23 за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (а.с. 221-224, Т. 1).

Постановою Львівського апеляційного суду від 08.11.2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 11.06.2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 274-276, Т. 1).

Супровідним листом Львівського апеляційного суду № 462/5174/23/33240/2024 від 22.11.2024 року стверджується, що справа надійшла у Залізничний районний суд м. Львова 28.11.2024 року (вх. № 26804) (а.с. 1, Т. 2).

23.01.2025 року (вх. № 1980) уповноважений представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Снігур Г. М. звернулася в суд з письмовою заявою про відвід судді (документ сформований в системі «Електронний суд» 23.01.2025 року) (а.с. 8-9, Т. 2).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2025 року для розгляду заяви представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Снігур Г. М. про відвід судді Галайко Н. М., визначено суддю Боровкова Д. О. (а.с. 11, Т. 2).

Актом Залізничного районного суду м. Львова від 24.01.2025 року заяву про відвід судді передано судді Галайко Н. М., а обліково-статистична картка за № 462/5174/23 (провадження 2-ві/462/1/25) підлягає блокуванню та відключенню від статистичного звіту, оскільки заведена помилково (а.с. 12, Т. 2).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.01.2025 року постановлено визнати заяву уповноваженого представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Снігур Г. М. про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М. у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя необґрунтованою. Заяву уповноваженого представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Снігур Г. М. про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М. передано для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, іншому судді (а.с. 13-14, Т. 2).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 року для розгляду заяви представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Снігур Г. М. про відвід судді Галайко Н. М., визначено суддю Постигач О. Б. (а.с. 16, Т. 2).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.01.2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Галайко Н. М. у цивільній справі № 462/5174/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя (а.с. 17, Т. 2).

2.2. Щодо позицій учасників справи, які викладені письмово.

2.2.1. Щодо заяви про збільшення розміру позовних вимог.

14.09.2023 року (вх. № 19167) від уповноваженого представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гай О. О. надійшла письмова заява про збільшення позовних вимог (а.с. 42-45, Т. 1).

Із змісту вказаної заяви вбачається, що позивачу стало відомо, що у 2021 році відповідачем було створено ТОВ «КОВЕКО» () та передано при створенні товариства у статутний капітал такого нерухоме майно, яка належало на праві спільної сумісної власності подружжю, вартість якого значно перевищує вартість майна, заявленого позивачем до поділу як спільне майно подружжя. Окрім цього, при купівлі нерухомого майна, яке було оформлено одноособово на відповідача, згідно із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, відповідач використав грошові кошти, які належали особисто позивачу. Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта фізичної особи ОСОБА_3 , за відповідачем за час перебування у шлюбі набуто та зареєстровано за ним особисто, окрім об?єктів, що зазначені у позовній заяві інші об?єкти нерухомого майна. Враховуючи, що майно набуто за час перебування у шлюбі, відтак є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зважаючи, що відповідачем було передано у статутний капітал ТОВ «КОВЕКО» нерухоме майно, яка належало на праві спільної сумісної власності подружжю, вартість якого значно перевищує вартість майна, заявленого позивачем до поділу як спільне майно подружжя, а також те, що грошові кошти, які використав відповідач для купівлі спірного майна належали особисто позивачу, позивач вважає за необхідне збільшити розмір позовних вимог та заявити вимогу (збільшити вимоги) про поділ спільного майна подружжя.

Так, з огляду на вказане, сторона позивача просить суд:

1. Визнати спільною сумісною власністю подружжя наступні об?єкти нерухомого майна:

- ??квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 060;

- комору V загальною площею 2, 5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 060;

- ??паркомісце ІІб, загальною площею 17, 7 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 060;

- паркомісце ІІа, загальною площею 14, 3 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 060;

- ??нежитлова будівля, загальною площею 1 927, 4 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 100;

- житловий будинок, загальною площею 154, 5 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 060;

- земельна ділянка, площею 0, 1864 га, кадастровий номер :02:000:0971, що розташована за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Бориничі, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 100;

- житловий будинок (A-1) з приналежними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 63, 1 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 215;

- земельна ділянка, площею 0, 325 га, кадастровий номер :02:000:0485, що розташована за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Бориничі, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 215;

- будівля, навіс «Б-1», загальною площею 163, 0 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 215;

- земельна ділянка, площею 0, 0297 га, кадастровий номер :05:003:0147, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101.

2. Припинити право спільної сумісної власності подружжя на вказане майно, залишивши його у одноосібній власності ОСОБА_1 .

2.2.2. Щодо заяви про зменшення розміру позовних вимог.

01.12.2023 року (вх. № 25825) від позивача ОСОБА_1 надійшла письмова заява про зменшення позовних вимог (а.с. 145, 146-147, Т. 1).

Із змісту вказаної заяви вбачається, що остання реалізуючи своє право передбачене п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України зменшує розмір позовних вимог, шляхом виключення із спільної сумісної власності подружжя об`єкти нерухомого майна.

Так, позивач просить суд:

1. Визнати спільною сумісною власністю подружжя наступні об?єкти нерухомого майна:

- нежитлова будівля, загальною площею 1 927, 4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 100;

- житловий будинок, загальною площею 154, 5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 060;

- ?земельна ділянка, площею 0, 1864 га, кадастровий номер :02:000:0971, що розташована за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Бориничі, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 100;

- ?земельна ділянка, площею 0, 325 га, кадастровий номер :02:000:0485, що розташована за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Бориничі, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 21;

- земельна ділянка, площею 0, 0297 га, кадастровий номер :05:003:0147, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101.

2. Припинити право спільної сумісної власності подружжя на вказане майно, залишивши його у одноосібній власності ОСОБА_1 .

ІІІ. Позиція сторін по справі, висловлена у судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 , у судовому засіданні надала усні пояснення, підтримала позицію свого представника адвоката Досій Д. В. про задоволення позовної заяви, з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог.

Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Досій Д. В. у судовому засіданні надала усні пояснення, просила суд про задоволення позовних вимог з урахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні надав усні пояснення, позовні вимоги, з урахуванням зменшення розміру таких визнав.

Уповноважений представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Снігур Г. М. у судовому засіданні надала усні пояснення, зазначила, що сторона відповідача визнає позов, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Добушовський О. В. у судовому засіданні надав усні пояснення, зазначив, що справді, сторона відповідача визнає позов, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання вкотре не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Суд звертає увагу, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено у ст. 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

IV. Позиція суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи усі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

15.09.2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

У судовому засіданні визначено, що проголошення судового рішення відбудеться 19.09.2025 року о 10 год. 00 хв.

Суд приймає до уваги лист Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 року, згідно п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

V. Встановлені судом фактичні обставини справи.

Свідоцтвом про шлюб (повторним) серії НОМЕР_1 стверджується, що сторони знаходилися у шлюбі з 17.04.1999 року, який було зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 317 (а.с. 14, Т. 1).

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2023 року у справі № 465/5983/23 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено. Ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зареєстрований 17.04.1999 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 317.

Матеріали справи містять інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 337817373 від 03.07.2023 року з якої, у тому числі вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано:

-квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060;

-комору V, загальною площею 2, 5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060;

-паркомісце ІІб, загальною площею 17, 7 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060;

-паркомісце ІІа, загальною площею 14, 3 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060 (а.с. 15-20, Т. 1).

Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки від 05.07.2023 року, ринкова вартість об`єкту оцінки (комора V, загальною площею 2, 5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ) для цілей оподаткування складає 10 014 грн. 00 коп. (а.с. 21, Т. 1).

Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки від 05.07.2023 року, ринкова вартість об`єкту оцінки (паркомісце ІІб, загальною площею 17, 7 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ) для цілей оподаткування складає 60 014 грн. 00 коп. (а.с. 24, Т. 1).

Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки від 05.07.2023 року, ринкова вартість об`єкту оцінки (паркомісце ІІа, загальною площею 14, 3 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ) для цілей оподаткування складає 50 036 грн. 00 коп. (а.с. 25, Т. 1).

Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки від 05.07.2023 року, ринкова вартість об`єкту оцінки (житлова 3-кімнатна квартира, загальною площею 126, 5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_7 ) для цілей оподаткування складає 1 400 042 грн. 00 коп. (а.с. 26, Т. 1).

Також, матеріали справи містять інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 337817373 від 03.07.2023 року з якої, у тому числі вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано:

- ??нежитлова будівля, загальною площею 1 927, 4 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 100;

- житловий будинок, загальною площею 154, 5 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 060;

- земельна ділянка, площею 0, 1864 га, кадастровий номер :02:000:0971, що розташована за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Бориничі, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 100;

- житловий будинок (A-1) з приналежними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 63, 1 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 215;

- земельна ділянка, площею 0, 325 га, кадастровий номер :02:000:0485, що розташована за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Бориничі, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 215;

- будівля, навіс «Б-1», загальною площею 163, 0 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 215;

- земельна ділянка, площею 0, 0297 га, кадастровий номер :05:003:0147, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101 (а.с. 46-65, Т. 1).

Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки від 18.08.2023 року, ринкова вартість об`єкту оцінки (??нежитлова будівля, загальною площею 1 927, 4 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ) для цілей оподаткування складає 8 900 000 грн. 00 коп. (а.с. 66, Т. 1).

Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки від 18.08.2023 року, ринкова вартість об`єкту оцінки (житловий будинок, загальною площею 154, 5 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_4 ) для цілей оподаткування складає 7 100 000 грн. 00 коп. (а.с. 67, Т. 1).

Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки від 18.08.2023 року, ринкова вартість об`єкту оцінки (земельна ділянка, площею 0, 1864 га, кадастровий номер :02:000:0971, що розташована за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Бориничі) для цілей оподаткування складає 80 000 грн. 00 коп. (а.с. 68, Т. 1).

Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки від 18.08.2023 року, ринкова вартість об`єкту оцінки (житловий будинок, загальною площею 63, 1 кв. м. та господарчі будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_5 ) для цілей оподаткування складає 1 200 000 грн. 00 коп. (а.с. 69, Т. 1).

Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки від 18.08.2023 року, ринкова вартість об`єкту оцінки (земельна ділянка, площею 0, 325 га, кадастровий номер :02:000:0485, що розташована за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Бориничі) для цілей оподаткування складає 50 000 грн. 00 коп. (а.с. 70, Т. 1).

Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки від 18.08.2023 року, ринкова вартість об`єкту оцінки (будівля, навіс «Б-1», загальною площею 163, 0 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ) для цілей оподаткування складає 180 000 грн. 00 коп. (а.с. 71, Т. 1).

Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки від 18.08.2023 року, ринкова вартість об`єкту оцінки (земельна ділянка, площею 0, 0297 га, кадастровий номер :05:003:0147, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 ) для цілей оподаткування складає 300 000 грн. 00 коп. (а.с. 72, Т. 1).

Окремо матеріали справи містять копію роздруківки з інтернет-ресурсу «Опендатабот» щодо ТОВ «КОВЕКО», директором якого вказано ОСОБА_3 (а.с. 73, Т. 1).

Також у матеріалах справи наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 337816286 від 03.07.2023 року (а.с. 74-75, Т. 1).

Окрім цього, клопотанням сторони позивача від 01.12.2023 року (вх. № 258240) долучено до матеріалів справи: копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 305954741 від 27.07.2022 року; копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 305948696 від 27.07.2022 року; копію договору купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 27.07.2022 року № 514; копію договору купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 27.07.2022 року № 513; копію витягу з Державного реєстру речових прав № 328199784 від 05.04.2023 року; копію технічного паспорта на будівлю площею 1 927, 4 кв. м.; копію свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серія ЛВ № 077027; копію свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серія ЛВ № 077156; копію розпорядження від 11.02.2022 року № 62; копію декларації про готовність до експлуатації об?єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта; копію повідомлення про початок виконання будівельних робіт; копію будівельного паспорта; копію технічного паспорта на будинок на АДРЕСА_4 ; копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.08.2018 року № 2218; копію витягу з ДРРП НП про реєстрацію права власності № 307206915 від 12.08.2022 року (а.с. 116, 117, 118, 119-121, 122-124, 125, 126-130, 131, 132, 133, 134-135, 136-137, 138, 139-141, 142-143, 144, Т. 1).

Також до матеріалів справи долучено: копії: паспорта громадянина України ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , картки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 8-10, 11-13, Т. 1).

VІ. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані норми права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

При цьому, суд враховує, позицію викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) від 16.06.2021 року, згідно якої реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкції правил ст. 60 СК України свідчать про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.02.2021 року у справі № 335/10739/17, від 06.02.2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 року у справі № 404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Як зазначено, зокрема, у постанові від 19.10.2021 року у справі № 521/1695/18 (провадження № 61-17105св20): «Критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Отже на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Згідно зі ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Отже набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними».

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19) вказано, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, належить подружжю з моменту його набуття, незалежно від того, за ким із подружжя здійснена реєстрація права (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.01.2023 року у справі № 359/441/20, провадження № 61-6735св22).

Висновок суду про віднесення майна до спільної сумісної власності подружжя (не спростування відповідної презумпції спільності майна) є підставою для вирішення питання про його поділ (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.01.2024 року у справі № 755/12204/18, провадження № 61-2401св21).

Вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен розглянути можливість здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя у спосіб без визначення грошової компенсації, або з визначенням такої у мінімальному розмірі (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.08.2023 року у справі № 2-7539/08, провадження № 61-12934 св22).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (ч. 3 ст. 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Суд враховує, що відповідно до ч 1 ст. 70 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 року у справі № 760/20948/16-ц , провадження № 14-70цс22).

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У контексті дотримання судом стандартів мотивування слід звернути увагу на рішення «Руїз Торіха проти Іспанії» (№ 18390/91, 09.12.1994 року, §29) та «Проніна проти України» (№ 63566/00, 18.07.2006 року, § 23, 25), у яких ЄСПЛ зауважив, що у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені мотиви, на яких вони ґрунтуються; міра, до якої суд має виконати свій обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення; проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді.

У рішенні «Суомінен проти Фінляндії» (№ 37801/97, 01.07.2003 року, § 36) зазначено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доводів сторін на підтвердження їхніх позицій, суд зобов`язаний виправдовувати свої дії і наводити обґрунтування своїх рішень.

У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України» № 4909/04 § 58 ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

VІІ. Висновки суду.

Разом з цим, суд враховує, що відповідач у справі вимоги позовної заяви (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) визнав.

Обставин, за яких визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено.

Так, за змістом ч. 1, 4, 5 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Тому суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов висновку про те, що позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

VІІІ. Судові витрати по справі.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

8.1. Щодо судового збору.

Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи те, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, при поданні позову позивачем сплачено 13 420 грн. 00 коп. (а.с. 7а, Т. 1) судового збору, а тому ОСОБА_1 слід повернути з державного бюджету 6 710 грн. 00 коп. (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову), та на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 6 710 грн. 00 коп. судового збору (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову).

На підставі наведеного та керуючись ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя (з урахуванням зменшення позовних вимог) задовольнити.

2. Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступні об?єкти нерухомого майна:

- нежитлову будівлю, загальною площею 1 927, 4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 100;

- житловий будинок, загальною площею 154, 5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 060;

- ?земельну ділянку, площею 0, 1864 га, кадастровий номер :02:000:0971, що розташована за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Бориничі, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 100;

- ?земельну ділянку, площею 0, 325 га, кадастровий номер :02:000:0485, що розташована за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Бориничі, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 21;

- земельну ділянку, площею 0, 0297 га, кадастровий номер :05:003:0147, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101.

3. Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , залишивши у одноосібній власності ОСОБА_1 :

- нежитлову будівлю, загальною площею 1 927, 4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 100;

- житловий будинок, загальною площею 154, 5 кв. м. за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 060;

- ?земельну ділянку, площею 0, 1864 га, кадастровий номер :02:000:0971, що розташована за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Бориничі, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 100;

- ?земельну ділянку, площею 0, 325 га, кадастровий номер :02:000:0485, що розташована за адресою: Львівська обл., Жидачівський р-н, с. Бориничі, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 21;

- земельну ділянку, площею 0, 0297 га, кадастровий номер :05:003:0147, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101.

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6 710 (шість тисяч сімсот десять) грн. 00 коп.

5. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області (, місцезнаходження: м. Львів, вул. К. Левицького, 18) повернути з державного бюджету ОСОБА_1 6 710 (шість тисяч сімсот десять) грн. 00 коп. сплаченого судового збору, згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 05.07.2023 року.

6. Порядок оскарження рішення суду та набрання ним законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

7. Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 );

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 );

Третя особа: ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_8 ).

Текст судового рішення складено 19.09.2025 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко