ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року місто Київ

Справа № 758/11315/25

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15326/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О. В. (суддя-доповідач), суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» на ухвалу Подільського районного суду міста Києва (у складі судді Якимець О. І.) від 01 серпня 2025 року про передачу справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором на розгляд іншого суду

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 97 500 грн.

Подільський районний суд міста Києва ухвалою від 01 серпня 2025 року справу передав за територіальною підсудністю на розгляд до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу.

Не погодившись з такою ухвалою, Макєєв В.М. в інтересах ТОВ «УМ Факторинг» 05 серпня 2025 року подав через систему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та передати справу для продовження розгляду до Подільського районного суду міста Києва.

Апеляційну скаргу обґрунтовує порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки позивач звернувся до Подільського районного суду міста Києва за правилами ч. 8 ст. 28 ЦПК України, оскільки місце виконання грошового зобов`язання, визначене нормами матеріального права, знаходиться у м. Києві.

Вважає, що суд першої інстанції хибно витлумачив зміст ст. 532 ЦК України щодо місця виконання грошового зобов`язання та штучно звузив сферу застосування цієї норми до «фізичної сплати коштів готівкою».

Суд протиправно ототожнив поняття «спосіб розрахунку» (безготівковий) з юридичною категорією «місце виконання зобов`язання». Спосіб розрахунку є лише технічною дією, тоді як місце виконання є юридичним фактом, визначеним законом (місцезнаходження кредитора), і саме цей факт є підставою для визначення підсудності.

Посилається на те, що є щонайменше 2 підстави для застосування приписів ч. 8 ст. 28 ЦПК України, оскільки окрім прямого закріплення місця виконання зобов`язання у договорі, відповідно до ч. 9 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», місцем укладення електронного договору є місцезнаходження постачальника послуг. Первісний кредитор ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» зареєстрований у м. Києві. Постанова Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 344/16135/19.

Звертає увагу на неврахування судом першої інстанції сталої практики Київського апеляційного суду в аналогічних справах (зокрема постанова від 24 червня 2025 року у справі № 758/5034/25)

Київський апеляційний суд ухвалою від 01 вересня 2025 року відкрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Іншою ухвалою від 01 вересня 2025 року - призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, а також матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду відповідає.

Передаючи справу за територіальною підсудністю до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Згідно з відповіддю № 1627157 від 31.07.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Суд вважав, що відсутні підстави для застосування альтернативної підсудності відповідно до ст. 28 ЦПК України, які б дозволили позивачу обирати підсудність в Подільському районі м. Києва. Суд також виходив із того, що поняття місця виконання грошового зобов`язання шляхом безготівкових розрахунків позбавлене сенсу в контексті визначення юрисдикції і не може бути встановлене договором. У зв`язку з цим не підлягає застосуванню частина 8 статті 28 ЦПК України незалежно від того, чи зазначене в договорі місце виконання, чи ні.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 27, 28, 30 ЦПК України врегульовано питання загальної територіальної підсудності за місцем проживання (місцезнаходженням) відповідача, підсудності справ за вибором позивача та виключної підсудності.

За загальним правилом територіальної підсудності, яке закріплене в ч.ч. 1, 2 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Виняток із вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

За приписами частини 8 статті 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до статті 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Як встановив суд першої інстанції, адреса зареєстрованого місця проживання відповідача це АДРЕСА_1 .

Враховуючи місце проживання ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про передачу справи до суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги те, що умовами кредитного договору передбачено, що виконання зобов`язання за договором має здійснюватися за місцем знаходження позикодавця, не може бути прийнято колегією суддів до уваги, оскільки кредитний договір не відноситься до тих договорів, виконувати які можна тільки в певному місці, оскільки повернення коштів може бути здійснене позичальником в будь-який спосіб та в будь-якому місці. Специфіка правовідносин щодо повернення грошових коштів не свідчить про те, що їх виконання можливе лише в певному місці. Параграфом 3 глави 2 розділу І ЦПК України не передбачено територіальну юрисдикцію (підсудність) за домовленістю між сторонами, тобто договірну підсудність, а тому підсудність цієї справи визначається за загальними правилами, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування відповідача.

Подібний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 06 квітня 2021 року в справі № 344/16135/19

В апеляційній скарзі скаржник посилається на постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року у справі № 758/5034/25, у якій апеляційний суд дійшов висновку, що в кредитному договорі визначено місце виконання такого договору, а тому позивач при зверненні до суду скористався своїм правом, наданим йому на підставі ч. 8 ст. 28 ЦПК України.

Колегія суддів критично ставиться до такого доводу апеляційної скарги та звертає увагу скаржника, що відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України лише висновки Верховного Суду , щодо застосування норм права мають враховуватись судом.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу без додержання норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала районного суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів робить висновок, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 28, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 01 серпня 2025 року про передачу справи на розгляд іншого суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова