Справа № 603/150/25
Провадження №2/603/131/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 рокум. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Пасічника А.З.,

за участі секретаря судового засідання Лучкович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь моральну шкоду, завдану вчиненим кримінальним правопорушенням, у розмірі 20 000, 00 (двадцять тисяч) грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що внаслідок протиправних дій відповідачки, які проявилися у незаконному звільненні позивачки з посади заступника директора школи з особистих мотивів, їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, погіршенні стану її здоров`я, репутації, порушенні звичного режиму у сфері трудових відносин, втраті нормальних життєвих зв`язків та додаткових зусиллях для організації попереднього стану її життя. Стверджує, що протиправними діями ОСОБА_2 її моральному здоров`ю спричинена значна шкода, бо за весь період намагань поновити свої порушені права її життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Заподіяна їй моральна шкода призвела до позбавлення моживостей реалізації своїх звичок і бажань, які вона могла б реалізувати, якщо б не витрачала часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, органу досудового розслідування, щоб домогтися належного захисту її порушених прав. Посилається на те, що Чортківським районним судом Тернопільської області розглянуте кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 від 11.09.2021 року про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.161, ч.1 ст.172 КК України. За результатами розгляду ухвалою суду від 07 січня 2025 року ОСОБА_2 звільнена від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.172 КК України на підставі ст.49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності та кримінальне провадження закрите. Розмір заподіяної моральної шкоди позивачка оцінила в сумі 20000 гривень.

Відповідачка правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася.

Позивачка в судове засідання не з`явилася. Подала суду заяву, якою підтримала заявлений позов та просила провести підготовче судове засідання без її участі.

Відповідачка ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив таке.

У відповідності до ухвали Чортківського районного суду від 07.01.2025 у справі №603/399/22 ОСОБА_2 звільнена від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.172 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та кримінальне провадження про її обвинувачення за ч.1 ст.172 КК України закрите. Їй інкримінувалося те, що вона видала незаконний наказ №63-к від 30.08.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора школи з навчально-виховної роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України з особистих мотивів.

Відповідно до рішення Монастириського районного суду від 27.04.2022 у справі №603/550/21 вбачається те, що позов ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, молоді та спорту Коропецької селищної ради задоволений частково. Суд визнав незаконним та скасував наказ відділу освіти, культури, молоді та спорту Коропецької селищної ради від 30.08.2021 №63-К «Про звільнення з посади заступника директора навчально-виховної роботи Коропецької ЗОШ І-ІІІ ст. ім.Каганця ОСОБА_1 та переведення її на посаду вчителя української мови та літератури», поновив позивачку на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Опорного закладу «Коропецька ЗОШ І-ІІІ ступенів ім.Марка Каганця», стягнув на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнув з відділу освіти, культури, молоді та спорту Коропецької селищної ради на користь ОСОБА_1 5000 грн моральної шкоди.

Суд дійшов висновку про те, що мало місце порушення законних прав ОСОБА_3 , спричинене її незаконним звільненням. Також суд зазначив, що звільнення позивачки негативно вплинуло на її репутацію, так чи інакше порушило нормальні життєві зв`язки та вимагало у неї додаткових зусиль для організації свого життя. З цих підстав суд часткового задовольнив позов ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди.

Вказані судові рішення стосуються обставин незаконного звільнення з роботи позивачки, що мало місце 30.08.2021 на підставі наказу №63-к «Про звільнення з посади заступника директора навчально-виховної роботи Коропецької ЗОШ І-ІІІ ст. ім.Каганця ОСОБА_1 та переведення її на посаду вчителя української мови та літератури».

На підтвердження обставин заявленого позову у цій справі позивачка посилається на ухвалу Чортківського районного суду від 07.01.2025 у справі №603/399/22, якою з нереабілітуючих підстав закрите кримінальне провадження стосовно відповідачки, та просить стягнути заподіяну їй моральну шкоду вчиненим кримінальним правопорушенням зі сторони ОСОБА_2 .

Підстави заявленого позову стосуються обставин незаконного звільнення з роботи ОСОБА_1 , що мало місце 30.08.2021 та наслідків, що наступили в результаті незаконних дій ОСОБА_2 . З цих же підстав рішенням від 27.04.2022 Монастириський районний суд стягнув заподіяну моральну шкоду на користь ОСОБА_1 з відділу освіти, культури, молоді та спорту Коропецької селищної ради в розмірі 5000 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частинами третьою-п`ятою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Як зазначено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. (…) Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Однією з підстав звільнення від доказування є преюдиціальність обставин, існування або не існування якої встановлене судовим рішенням, що вступило в законну силу, у цивільній, господарській або адміністративній справі.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову.

Отже, обставини, встановлені рішенням суду у порядку цивільного, господарського або адміністративного судочинства не доказуються при розгляді інших цивільних справ, у яких беруть участь ті ж особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Монастириського районного суду від 27.04.2022 встановлено факт заподіяння ОСОБА_4 моральної шкоди внаслідок її незаконного звільнення, протиправність дій роботодавця та причинно наслідковий зв`язок між діянням та наслідками. Окрім цього, суд визначив розмір заподіяної моральної шкоди на рівні 5000 грн та стягнув її з відділу освіти, культури, молоді та спорту Коропецької селищної ради.

Зважаючи на те, що моральна шкода відшкодовується одноразово, своє право на отримання відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного звільнення з роботи позивач ОСОБА_4 реалізувала у справі №603/550/21. Повторне стягнення моральної шкоди чинним законодавством не передбачене.

Суд не вважає, що факт притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 та її звільнення від такої з нереабілітуючих підстав має значення для оцінки заподіяної шкоди позивачки, оскільки заподіяна шкода ОСОБА_4 пов`язана виключно із її незаконним звільненням з роботи, що мало місце 30.08.2021.

Що стосується посилань на те, що позивачці заподіяна моральна шкода через те, що вона була змушена витрачати свій час на складення заяв та судових позовів, відвідування органів державної влади, органу досудового розслідування щоб домогтися належного захисту порушених прав, то суд не погоджується з тим, що ці незручності та витрачені зусилля можуть спричинити моральну шкоду, оскільки такі процедури передбачені чинним законодавством України, є легітимними та призначені, зокрема, для захисту прав та свобод людини та громадянина. Сама лише участь у них може спричинити виникнення судових витрат, однак не завдати моральної шкоди.

Зважаючи на те, що моральна шкода внаслідок незаконного звільнення з роботи, що мало місце 30.08.2021, стягнута на користь позивачки відповідно до рішенням Монастириського районного суду від 27.04.2022, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в повному обсязі.

Судові витрати не розподіляються, оскільки відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 23, 1167, 1174 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий суддя А.З. Пасічник