Єдиний унікальний номер №440/363/15-ц
Провадження № 6/943/29/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Коса І.Б.

за участю секретаря судового засідання Гути О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську подання начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ірини Боруцької про видачу дубліката виконавчого листа, -

в с т а н о в и в:

начальник Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ірина Боруцька звернулася до суду із указаним поданням, у якому просить видати дублікат виконавчого листа №440/363/15-ц, виданого Буським районним судом Львівської області від 03.07.2015 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 11414,98 доларів США, що за курсом НБУ становить 181384,03 грн.

В обгрунтування вищевказаного подання заявник покликається на те, що на виконанні у Буському відділі державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходився виконавчий лист від 03.07.2015 року в справі №440/363/15-ц, виданий Буським районним судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 11414,98 доларів США, що за курсом НБУ становить 181384,03 грн. Державним виконавцем на підставі п. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.07.2025 року, яку із оригіналом вищевказаного виконавчого листа було скеровано стягувачу АТ КБ «Приватбанк». Проте, 14.08.2025 року на адресу Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов лист від АТ КБ «Приватбанк» про те, що стягувачем отримана лише постанова про повернення виконавчого документа без оригіналу самого виконавчого листа, а тому просив звернутися із поданням до суду про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки дана ситуація позбавить стягувача права повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. Відтак, заявник покликалась на втрату виконавчого документа при пересилці, а тому просила заявлене подання задовольнити.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про дату, час і місце судового засідання судовими повістками.

Від представника заявника - начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцької І.В. надійшла заява про розгляд справи без їх участі та подання підтримують у повному обсязі.

Ураховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає процесуальним приписам частини другої статті 247 ЦПК України.

Розглянувши вищевказане подання та дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (п. 10 ч. 3 ст. 18 цього Закону).

Згідно п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом із тим, в силу приписів частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суд у постанові від 01 травня 2025 року в справі №2-1431/11 виснував, що суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що оригінал виконавчого документа втрачений, з метою дотримання загальних засад судочинства, гарантій права на справедливий суд, дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа. За таких обставин видача дубліката виконавчого документа є забезпечення гарантованого Конституції України права стягувача на реалізацію реального та ефективного виконання судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Крім того, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2019 року в справі №2-1118/09 зазначено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції, встановивши, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2009 року про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 на користь КС «Наші люди» не виконано, виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист на виконанні не перебуває, його оригінал втрачено під час пересилання з виконавчої служби до КС «Наші люди» не з вини стягувача, дійшов правильного висновку про видачу дубліката виконавчого листа. За таких обставин, колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що заявник не надав доказів втрати виконавчого листа.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі №196/673/14-ц, де звернуто увагу також на те, що дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Як убачається із матеріалів справи, що на виконанні у Буському відділі державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходився виконавчий лист від 03.07.2015 року в справі №440/363/15-ц, виданий Буським районним судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 11414,98 доларів США, що за курсом НБУ становить 181384,03 грн.

Постановою начальника відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцької Ірини Володимирівни від 25 липня 2025 року вказаний виконавчий лист №440/363/15-ц від 03.07.2015 року повернуто стягувачу, який не залишив за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, а інше майно, на яке можливо звернути стягнення у боржника відсутнє. Залишок нестягненої суми за виконавчим документом становить 141279,69 грн. Також вказаною постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Крім того, державним виконавцем роз`яснено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання у строк 25.07.2028 року.

Крім того, як слідує із долученого заявником до цього подання супровідного листа від 25.07.2025 року за вих. №19498, що Буський відділ державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направив стягувачу ПАТ КБ «Приватбанк» копію вищевказаної постанови, винесеної при примусовому виконанні Виконавчий лист №440/363/15-ц від 03.07.2015, що видав Буський районний суд Львівської області.

Натомість, як убачається із долученої заяви АТ КБ «Приватбанк» від 14.08.2025 року за вих. №9, що на адресу стягувача надійшла лише постанова про повернення виконавчого документа без оригіналу виконавчого листа, а тому стягувач просив звернутися із поданням до суду про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки дана ситуація позбавить його права повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин, суд вважає, що заявником доведено належними та допустимими доказами про відсутність виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби, оскільки його було втрачено при пересилці. Строк пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання не сплив (25.07.2028), а також те, що рішення суду, на підставі якого його видано, ще не виконано (залишок нестягненої суми за виконавчим документом 141279,69 грн.), а тому наявні підстави для задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого документа.

Тотожний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року в справі №6-66/2011, де Суд не погодився із висновком апеляційного суду про відмову в задоволенні подання державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа за відсутністю доказів втрати такого. Як убачається із матеріалів справи, що подання про видачу дубліката виконавчого листа обґрунтоване втратою при поштовій пересилці оригіналу виконавчого листа. При цьому, ВС КЦС вважає, що апеляційний суд проявив надмірний формалізм відмовляючи у видачі дубліката виконавчого листа про стягнення із боржника на користь банку заборгованості за кредитним договором, оскільки єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. Таким чином, із урахуванням того, що виконавчі листи були втрачені при пересилці, а рішення суду, на підставі якого їх видано, не виконано, наявні підстави для задоволення заяви про видачу дублікатів виконавчих документів.

Отже, зважаючи на все вищевикладене, суд приходить до переконання про наявність об`єктивних підстав для видачі дубліката виконавчого листа та про задоволення подання державного виконавця.

Ураховуючи наведене і керуючись ст.ст. 12, 18, 81, 247, 260, 261, 263, 363 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

подання начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ірини Боруцької про видачу дубліката виконавчого листа, - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа №440/363/15-ц від 03.07.2015 року, виданого Буським районним судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 11414,98 доларів США, що за курсом НБУ становить 181384,03 грн. (залишок нестягненої суми за виконавчим документом 141279,69 грн.).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Кос І. Б.