Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
15 вересня 2025 року
Справа № 521/9709/25
Провадження № 2/521/5213/25
Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Гуревського В.К.
за секретаря Турава Н.М.,
Позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бреуса 63/1»
Представник позивача Коротченко Дарія Сергіївна
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бреуса 63/1» до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого володіння, -
До Хаджибейського районного суду міста Одеси із позовом звернулось Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бреуса 63/1» до ОСОБА_1 про витребування з незаконного володіння у ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бреуса 63/1», приміщення 58к, загальною площею 6,6 кв. м., яке розташоване на 1 поверсі III секції в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; та стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бреуса 63/1» судові витрати які становлять: 2422,40 грн. сплата судового збору за подання позовної заяви, обґрунтовуючи свої вимоги таким.
01 жовтня 2016 року актом приймання передачі нежитлового приміщення згідно Договору від 13 жовтня 2012 року ТОВ «Новий дім» передав, а ОСОБА_1 прийняв нежитлове приміщення-комору № 58к, загальною площею 6,7 кв. м., яка знаходиться на першому поверсі третьої секції в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
21 грудня 2016 року було здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, загальною площею 6,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 , номер відомості про право власності 18256299.
Установчими зборами власників квартир та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було прийнято рішення про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бреуса 63/1» та затверджено Статут.
Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_3 має статус «Сміття збір» та позначене римською цифрою №ХVI.
Спірне приміщення повинно перебувати у власності та спільному вільному доступі співвласників будинку, оскільки за своїм цільовим призначенням є допоміжним приміщенням, необхідним для забезпечення підтримки життєдіяльності будинку.
Таким чином, нежитлове приміщення, загальною площею 6,7 кв. м., яке розташоване на 1 поверсі III секції в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 має статус «Сміття збір», але зареєстроване за ОСОБА_1 , як «приміщення № 58к» підлягає поверненню в загальне користування всім співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 .
Позов у цій справі подано на захист права власності усіх співвласників будинку, однак, позивач не може належно зареєструвати право власності на спірне приміщення, оскільки чинним законодавством не передбачено видачі правовстановлюючих документів на це допоміжне приміщення.
Представник позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бреуса 63/1» Коротченко Дарія Сергіївна надала до суду заяву, за яким просила слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 01 вересня 2025 року надав до суду заяву про визнання позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бреуса 63/1» в повному обсязі, про слухання справи за його відсутності та просив застосувати ч. 1 ст. 142 ЦПК України.
Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
Пунктом 1.2. Договору визначено, що право власності на майнові права такої нерухомості виникають у покупця з моменту внесення вартості та згідно акту приймання-передачі.
01 жовтня 2016 року актом приймання передачі нежитлового приміщення згідно Договору від 13 жовтня 2012 року ТОВ «Новий дім» передав, а ОСОБА_1 прийняв нежитлове приміщення - комору № 58к, загальною площею 6,7 кв. м., яка знаходиться на першому поверсі третьої секції в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
21 грудня 2016 року було здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, загальною площею 6,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 , номер відомості про право власності 18256299.
Установчими зборами власників квартир та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було прийнято рішення про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бреуса 63/1» та затверджено Статут.
Розділом II Статуту Об`єднання передбачено, що метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.
Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання.
Завданнями об`єднання є: забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання, ремонту, реконструкції та технічного переоснащення багатоквартирного будинку та прибудинкової території, зведення господарських споруд (за потреби); сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
До обов`язку ОСББ, серед іншого забезпечення дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю. Відповідно до п. 7 розділу VIII Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, житлові та допоміжні приміщення нумеруються арабськими цифрами - окремо кожна квартира (група нежитлових приміщень, машино-місць) у порядку руху за годинниковою стрілкою, починаючи від входу. Нумерація сходових кліток та інших допоміжних приміщень спільного загальнобудинкового користування та неопалюваних приміщень позначається римськими цифрами.
За умовами пункту 25 частини 2 Розділу IV Інструкції Допоміжні (спільного користування) приміщення будинку (сходові клітки, ліфтові, бойлерні тощо) та неопалювані приміщення позначаються римськими цифрами.
Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_3 має статус «Сміття збір» та позначене римською цифрою №ХVI.
Спірне приміщення повинно перебувати у власності та спільному вільному доступі співвласників будинку, оскільки за своїм цільовим призначенням є допоміжним приміщенням, необхідним для забезпечення підтримки життєдіяльності будинку.
Тож, нежитлове приміщення, загальною площею 6,7 кв. м., яке розташоване на 1 поверсі III секції в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 має статус «Сміття збір», але зареєстроване за ОСОБА_1 , як «приміщення № 58к» підлягає поверненню в загальне користування всім співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 .
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Аналогічні положення щодо непорушності права власності та підставного набуття зафіксовано також у статтях 321, 328 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Перша редакція Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» 2866-III, відбулась 29 листопада 2001 року нормами якої вже було визначено, що «допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення)» «неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку».
Статтею 19 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню.
Тож на час прийняття оспорюваного рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради діяло законодавство, яким встановлено належність допоміжних приміщень до спільної власності власників квартир багатоквартирного будинку.
Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом (частини перша та друга статті 368 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно зі статтею 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
У рішенні Конституційного Суду України у справі про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 вказано, що в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» треба розуміти так: допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління врегульовані Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку: допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) (пункт 2 частини першої статті 2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
Нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна (пункт 3 частини першої статті 2 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
До загального та неподільного майна відносяться виключно допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку та його технічне обладнання, і не відносяться окремі нежилі приміщення.
Згідно статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.
Якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов`язків співвласниками квартири або нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності.
Згідно статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
Згідно статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та задовольнити у повному обсязі у межах заявлених вимог.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Судом роз`яснюється, що повернення судового збору з Державного бюджету України здійснюється органами Казначейства у відповідності до Порядку повернення коштів, помилково або надмірну зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787.
У разі повернення судового збору (крім помилково) до органу Казначейства платником (заявником) подається копія судового рішення, засвідчена належним чином. Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.
Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 13, 141, 142, 206, 263, 265, 268, 272, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бреуса 63/1» до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого володіння задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ В. К. Гуревський

Рішення суду в повному обсязі складено 15 вересня 2025 року.