Справа № 175/4318/21
Провадження №2-ві/932/22/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року місто Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі судді Татарчук Л.О., розглянув в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Куцевола В.В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

10 вересня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Куцевола В.В. з підстав наявності об`єктивних сумнівів в його неупередженості та об`єктивному розгляді справи.

В обґрунтування своїх доводів про відвід судді Куцевола В.В., Оксень Л.М. зазначає, що під час судового розгляду даної цивільної справи, було задоволено клопотання відповідача про виклик свідка ОСОБА_3 і, оскільки цей свідок мешкає поза межами України, нею було заявлено про його допит в режимі відеоконференції.

Однак, станом на 10.09.2025 року, суд не виніс рішення по зазначеному клопотанню, натомість судовий процес триває та перебуває на стадії дослідження доказів.

Таке зволікання не лише ставить під сумнів забезпечення принципів змагальності сторін та рівності процесуальних прав, а й унеможливлює належну реалізацію відповідачем свого права на подання та дослідження доказів, що може вплинути на об`єктивність і неупередженість судового розгляду.

Таким чином, суддя Куцевол В.В., задовольнивши клопотання відповідача про виклик свідка ОСОБА_3 , фактично визнав необхідність отримання його показань для повного та всебічного з`ясування обставин справи, однак не вирішив питання щодо запропонованого відповідачем процесуального механізму проведення допиту в режимі відеоконференції за міжнародною правовою допомогою, передбаченою ст. 498 ЦПК України та Гаазькою конвенцією 1970 року.

Невизначеність та відсутність ухвали суду з цього приводу, унеможливлює реалізацію вже задоволеного клопотання та свідчить про непослідовність процесуальних дій суду, що може бути розцінено як перешкоджання повному та об?єктивному дослідженню доказів у справі.

Свідоме ігнорування поданого клопотання відповідача, а також відсутність його розгляду протягом тривалого часу можуть свідчити про наявність обставин, що об`єктивно викликають сумнів у неупередженості, об`єктивності судді і є підставою відводу судді відповідно до п. 5 ч.1 ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України.

Також відсутність прийнятого рішення, позбавляє відповідача можливості реалізувати своє процесуальне право на подання доказів, що є грубим порушенням принципу змагальності сторін.

При цьому, подання даної заяви про відвід - є не її незгода з процесуальними рішеннями судді Куцевола В.В., а той факт, що суддя не постановляє процесуальних рішень, що порушує її права, зокрема, гарантоване законом процесуальне право на їх оскарження.

З урахуванням приписів ч.ч.7, 8 ст.40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження, оскільки заява про відвід надійшла поза межами судового засідання.

Оцінивши наведені ОСОБА_1 підстави для відводу головуючого судді Куцевола В.В. від розгляду цивільної справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявленого відводу, виходячи з наступного.

Так, частиною 2 статті 39 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Перелік обставин, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу визначений ст.ст. 36, 37 ЦПК України і є вичерпним, а тому виключає можливість їх розширеного тлумачення.

При цьому для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: суб`єктивний, де беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; об`єктивний, де визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Таким чином, з урахуванням наведеного, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).

Перевіряючи доводи, викладені в заяві ОСОБА_1 про відвід, судом не встановлено підтверджених належними доказами обставин, передбачених ст. 36 ЦПК України, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Куцевола В.В. в результаті розгляду справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, об`єктивності при розгляді даної справи.

Так, заява ОСОБА_1 щодо відводу судді Куцевола В.В., фактично зводиться до не згоди з процесуальними діями судді при розгляді клопотання про допит свідка. Однак, така незгода відповідно до чинного КПК України не може бути підставою для відводу судді, або свідчити про його особисту заінтересованість в результатах провадження, викликати сумнів у його неупередженості та об`єктивності.

Доводи ОСОБА_1 щодо суттєвих, на її думку, порушень суддею вимог чинного процесуального законодавства, а також не визначеність та відсутність ухвали про допит свідка в режимі відеоконференції, як підстава відводу також не приймаються, оскільки оцінка прийнятого судового рішення, його обґрунтованість, встановлення процесуальних порушень та оцінка прийнятих процесуальних рішень по справі, є компетенцією апеляційної та касаційної інстанції, а не суду під час розгляду заяви про відвід.

Інших обставин, визначених ст.ст.36, 37 ЦПК України, при розгляді заяви про відвід, не встановлено і доказами не підтверджено.

Враховуючи викладене, наведені заявником ОСОБА_1 обставини про відвід не породжують сумнівів щодо відсутності безсторонності судді, прихильності або упередженості судді Куцевола В.В. при здійсненні останнім правосуддя у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Куцевола В.В., не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що заявлений відвід судді Куцеволу В.В. не містить даних, які б свідчили про наявність підстав відводу, що передбачені нормами ЦПК України та доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, що є підставою для відмови в задоволенні заяви про відвід.

Керуючись ст.ст.36,37,39, 40 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Куцевола В.В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шевченківського

районного суду

міста Дніпра Татарчук Л.О.