ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6980/25 Справа № 243/4506/24 Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Державний ощадний банк України на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 квітня 2025 року у складі судді Сидоренко І.О. по цивільній справі № 243/4506/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Державний ощадний банк України про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через свого представника Гуревича Р.Г. з позовною заявою, поданою в системі Електронний суд, пред`явленою до АТ Державний ощадний банк України, з подальшим уточненням, на предмет зобов`язання АТ «Державний ощадний банк України» відновити обслуговування платіжних карток та рахунків зі зняттям усіх наявних обмежень та блокувань, відкритих у АТ «ОщадБанк» на ім`я позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зобов`язання АТ «Державний ощадний банк України» відновити здійснення всіх операцій по карткам та рахункам, відкритих у АТ «ОщадБанк» на ім`я позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зобов`язання АТ «Державний ощадний банк України» відновити позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , доступ в особистому кабінеті веб-банкінгу «Ощад 24/7».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, а також є внутрішньо переміщеною особою і перебуває на обліку у Відділі обслуговування громадян №8 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Харківській області. Як отримувач пенсії він має відкриті рахунки в АТ «Ощадбанк», на один з яких ГУ ПФУ в Донецькій області перераховує пенсію. У квітні 2024 року позивач не зміг користуватися коштами на своєму рахунку, зокрема проводити видаткові операції через встановлення лімітів та користуванням особовим кабінетом в системі Ощад 24/7 (веб-банкінг «Ощад 24/7»). Жодного попередження про встановлення обмежень Банком позивачу не було повідомлено. Таким чином, позивач особисто звернувся в службу підтримки Ощадбанку для з`ясування причини обмеження. При спілкуванні співробітники служби підтримки підтвердили встановлення обмежень, але відмовилися пояснити будь-які підстави для їх встановлення. Для зняття обмежень по рахунку позивачу запропонували особисто звернутися до відділення Ощадбанку.

08 травня 2024 року позивач, як споживач банківських послуг, подав скаргу, підписану ЕЦП, на електронну пошту відповідача. Крім того, позивач коштами на рахунку регулярно користувався, зокрема переводив на інший рахунок, розраховувався в Інтернеті. Остання проведена ним операція була здійснена 21 березня 2024 року в сумі 19 800,00 грн. У зв`язку з тим, що позивач на даний момент перебуває на тимчасово окупованій території України, позбавлений можливості звернутись до відділення Ощадбанку. Однак банківський рахунок є єдиним способом одержання коштів для позивача, а дані виплати - джерелом для існування. Таким чином, встановлені ліміти повністю обмежують позивача в можливості отримувати кошти на власному банківському рахунку та ставлять його в загрозливе становище, оскільки інших джерел доходу він не має.

Також позивачем було подане звернення через правозахисну організацію Донбас SOS на проходження відеоконференції, та йому була призначена дата 06 травня 2024 року. Позивачем була пройдена фізична ідентифікація як клієнта банку, були задані питання, а саме його особисті дані, дані його платіжної картки, останні успішні та неуспішні операції за його карткою. Також під час відеоконференції позивачем було надано оригінал паспорту. Після проходження відеоконференції позивачу була надана інформація, що треба очікувати повідомлення про зняття лімітів з рахунку. В подальшому позивачу надійшло повідомлення від АТ «Ощадбанк» про те, що за результатами розгляду звернення, обмеження з рахунку не знято. Хоча крім цього позивач ще проходив відеоконференцію через сайт АТ «Ощадбанк» з працівниками головного управління АТ «Ощадбанк» та надавав згоду на обробку персональних даних. Позивач вважає, що зазначена проблема з доступом до власного рахунку порушує його права як громадянина України. Жодних протиправних дій при використанні банківського рахунку він не вчиняв. На скаргу позивача, відповідач надав відповідь за № 11/5-16/4547/2024/с від 04 червня 2024 року, позивачеві повідомлено, що з метою зняття обмеження по Вашому рахунку необхідно звернутись до найближчого відділення Банку про походження особистої верифікації. Також у зв`язку з цим позивачу було обмежено доступ до користування в особистому кабінеті веб-бакінгу «Ощад 24/7», що обмежує позивача і користування своїм майном (грошовими коштами). Однак банком у своїх офіційних відповідях не надано жодних доказів вчинення позивачем будь-яких протиправних дій, в той же час і відсутні докази дотримання банком зазначених вище вимог законодавства, а також здійснення позивачем незаконних операцій, на підставі чого було заблоковано його картковий рахунок та обмежено йому доступ до особистого кабінету у веб-банкінгу «Ощад24».

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів задоволено.

Зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» відновити обслуговування платіжних карток та рахунків зі зняттям усіх наявних обмежень та блокувань, відкритих у АТ «ОщадБанк» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» відновити здійснення всіх операцій по карткам та рахункам, відкритих у АТ «ОщадБанк» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Зобов`язано АТ «Державний ощадний банк України» відновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , доступ в особистому кабінеті веб-банкінгу «Ощад24/7».

Стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн (а.с. 179-184 Том ІІ).

Рішення суду мотивовано тим, що банк в квітні 2024 року, отримавши постанову прокурора Покровської окружної прокуратури Донецької області Власенко В.В. про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 02 квітня 2024 року в рамках кримінального провадження №0000178 від 01 березня 2024 року за ч.2 ст.190 КК України, застосував обмежувальні заходи у вигляді лімітів на здійснення видаткових операцій за картковими рахунками Клієнта до персональної ідентифікації позивача в установі банку.

Однак, суд першої інстанції вважав, що в матеріалах справи відсутні докази того, що банк доводив до відома ОСОБА_1 про причини блокування його доступу до застосунку, будь-яким можливим засобом комунікації пропонував чи вимагав надати докази його ідентифікації, для вирішення питання щодо спірної операції і можливого поновлення доступу.

З відповіді СУ ГУНП в Донецькій області № 11750/20-2024 від 08 листопада 2024 року судом першої інстанції встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000178 від 01 березня 2024 року за ч. 4ст. 190 КК України у ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 за довіреністю 15 січня 2024 року, відсутній процесуальний статус, та вказана особа не є стороною кримінального провадження, вичерпний перелік яких визначено п.19 ч.1ст.3 КПК України.

Суд першої інстанції відкинув контраргументи представника відповідача щодо правомірності встановлених обмежень на рахунки позивача у зв`язку з тим, що відносно нього вчиняються шахрайські дії, оскільки відповідачем не надано жодного доказу того, що будь-якій особі повідомлено про підозру у вчинені таких дій, а з пояснень позивача вбачається, що відносно нього жодних шахрайські дії не вчиняється.

Крім того, суд першої інстанції вважав доведеним, що 06 травня 2024 року та 09 травня 2024 року АТ «Ощадбанк» були проведені фізичні ідентифікації клієнта банку ОСОБА_1 з паспортом громадянина України. АТ «Ощадбанк», на виконання ухвали суду від 30 жовтня 2024 року, надав до суду СD диски відеозапису відеоконференцій проходження ОСОБА_1 фізичної ідентифікації, як клієнта Банку від 06 травня 2024 року та 09 травня 2024 року, чим підтвердив особу ОСОБА_1 належним чином. Під час відеоконференцій ОСОБА_1 було надано оригінал паспорту на підтвердження особи; надані відповіді про його особисті данні; данні його платіжної картки; останні здійсненні ним операції за його карткою; платіжна картка знаходиться у довіреній особі для вчинення певних дій.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, АТ «Ощадбанк» у травні 2025 року через свого представника Бершадську І.М. подав в системі Електронний суд апеляційну скаргу (а.с. 188-197 Том ІІ), посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, відсутність всебічного та повного дослідження матеріалів справи. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що з 2021 року позивач ОСОБА_1 знаходиться на тимчасово окупованій території військами російської федерації та станом на день подання та розгляду позову судом його дійсне місцезнаходження невідомо. У заяві про приєднання № 117324906/020222 від 02 лютого 2022 року, укладеної ОСОБА_1 з банком через представника за довіреністю російської федерації, вказано адресу реєстрації ОСОБА_1 іншу, ніж його адреса проживання/перебування або місце тимчасового перебування.

Судом першої інстанції не надано належну правову оцінку та не враховано, що ОСОБА_1 мав можливість самостійно звернутися у відділенні банку, пройти ідентифікацію, надати оригінали документів (паспорт громадянина України та довідку про присвоєння РНОКПП) для зняття обмежень і відновлення доступу до платіжного застосунку «Ощад24/7». Згідно наданих у суді першої інстанції пояснень представника позивача, 15 січня 2024 року ОСОБА_1 був особисто присутнім в місті Одесі у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Главацького В.А. за адресою: АДРЕСА_1 для оформлення довіреності на представника ОСОБА_3 , однак, перебуваючи у безпосередній близькості від відділення банку, такою нагодою позивач не скористався та не пройшов особисту ідентифікацію хоча б у м. Одеса. Також представник ОСОБА_1 стверджує, по позивач має статус ВПО та зареєстрований в Харківській області, у зв`язку з чим перебуває на обліку та отримує пенсію у відділі обслуговування громадян №8 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Однак таких доказів матеріали справи не містять.

08 квітня 2024 року банком отримано лист СУ ГУНП в Донецькій області № 3627/20-2024 від 02 квітня 2024 року та постанову Донецької обласної прокуратури про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 02 квітня 2024 року стосовно досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000178 від 01 березня 2024 року за ч.2 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000178 від 01.03.2024 встановлено, що особами вчиняються шахрайські дії, а саме отримуються пенсійні виплати громадян України, які перебувають на тимчасово окупованих територіях України, на підставі підроблених довіреностей. Факт скоєння кримінального правопорушення підтверджується повідомленням про вчинення кримінального правопорушення ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях від 21 лютого 2024 року та відповіддю вказаного управління про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на підставі підроблених нотаріально засвідчених довіреностей на право розпоряджатись банківськими рахунками (в тому числі отримання коштів), отримують пенсійні виплати громадян України, які знаходяться на тимчасово окупованій території Донецької області та на момент посвідчення довіреностей на підконтрольну українській владі територію не в`їжджали. В переліку вищевказаних громадян України також зазначений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

06 травня 2024 року і 09 травня 2024 року відбувся відеодзвінок ОСОБА_1 до банку, під час якого ОСОБА_1 повідомив, що передав свою платіжну карту у користування третій особі на Україну, і саме третя особа здійснює банківські операції протягом 2023 2024 року з використанням платіжної карти, виданої на ім`я ОСОБА_1 . Останній не зміг назвати останні банківські операції, які проведено по його рахунку, що свідчить про необізнаність Клієнта про операції по перерахуванню грошових коштів, які провадяться третьою (-ми) особою (-ми) по банківському рахунку, відкритому на його ім`я в АТ «Ощадбанк», а названа операція не відповідала дійсності.

Право АТ «Ощадбанк» встановлювати обмеження на здійснення видаткових операцій по поточним рахункам, обмеження на доступ клієнта до Системи Дистанційного банківського обслуговування «ОЩАД24/7» передбачено умовами договору, укладеного з клієнтом, (ДКБО) та нормами чинного законодавства України.

Суд першої інстанції, на думку скаржника, не застосував вірно норми ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», відповідно до яких ОСОБА_1 мав пройти належну перевірку та особисту ідентифікацію у відділенні Банку з наданням чинних (дійсних) офіційних документів, що не було враховано судом першої інстанції, як і фактичних обставин справи.

У червні 2025 року ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, через свого представника адвоката Гуревича Р.Г. подав відзив на апеляційну скаргу банку (а.с.216-224, 226-233 Том ІІ), в якій наголосив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а банк не вжив усіх заходів для ідентифікації особи ОСОБА_1 , натомість, вимагав у клієнта надати інформацію та документи стосовно ідентифікації, верифікації чи відомостей у межах первинного фінансового моніторингу. Крім того, банком не надано доказів того, що він доводив до відома ОСОБА_1 підстави для блокування його доступу до його рахунку та застосунку, враховуючи, що ОСОБА_1 двічі виходив з банком на відеозв`язок та надав усю необхідну для банка інформацію, після чого також доступ не було надано. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог повністю з наступних підстав.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно посвідчення № НОМЕР_2 від 05 січня 1994 року, ОСОБА_1 є пенсіонером.

02 лютого 2022 року у ТВБВ № 10004/024 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» довіреною особою було підписано заяву про приєднання №117324906/020222 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та на Клієнта ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_3 та видано платіжну картку.

Згідно заяви про відкриття рахунку за допомогою системи ДБО Ощад 24/7 01 серпня 2022 року на ім`я ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_4 , валюта рахунку UAH, тип картки ECONOM_UAH_4_MDWMKDIGIT, термін дії карти 60.

З`ясовуючи характер спірних правовідносин, суд першої інстанції зазначив, що між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини в частині відкриття рахунку з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки на підставі договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), зміст якого є публічною інформацією, що перебуває у вільному доступі на сайті Банку www.oschadbank.ua, та є оголошеною банком публічною пропозицією на укладення даного ДКБО.

Колегія суддів не погоджується з таким визначенням суду першої інстанції та наголошує, що предметом спору є не процедура відкриття карткового рахунку ОСОБА_1 , а обмеження доступу останнього до рахунку, що у відповідності до положень ст. 1068, 1166, 1071 ЦК України, ст. ст. 36, 38, 50, 51, 88 Закону України «Про платіжні послуги», ст. ст. 1, 11, 12 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», п. п. 136, 140, 150, 151, 172, 174, 178 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління Національного банку України № 164 від 29.07.2022, є також правомірною підставою для банку.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що згідно довіреності від 15 січня 2024 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. та зареєстрованою в реєстрі за № 46, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 , бути його представником, зокрема в АТ «Ощадний банк України».

08 травня 2024 року ОСОБА_1 , як споживач банківських послуг, подав скаргу, підписану ЕЦП, на електронну пошту відповідача щодо неможливості користування коштами на його рахунку.

Згідно листа № 11/5-16/4547/2024/с від 04 червня 2024 року АТ «Державний ощадний банк України» надав відповідь на скаргу, в якій послався на п.9.14 Розділу «VІІІ. Запевнення та Гарантії» Загальної частини Договору комплексного банківського обслуговування, за яким банк має право відмовляти клієнту у підтриманні ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції чи відмовити клієнту в обслуговуванні (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин), що здійснюються на підставі договору (наданні послуг), або зупиняти такі фінансові операції (надання послуг), якщо така відмова/зупинення обґрунтоване здійсненням банком заходів, реалізації повноважень, виконанням обов`язків, встановлених Законодавством з питань протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та валютним Законодавством. В такому випадку банк не є таким, що порушив договір, не несе відповідальності за відмову/зупинення фінансових операцій (надання послуг) та за збитки, спричинені такою відмовою/зупиненням. Разом із цим, повідомлено, що ОСОБА_1 з метою зняття обмеження по рахунку необхідно звернутись до найближчого відділення Банку.

Згідно рішення про встановлення особи №407221 від 11 жовтня 2024 року Головного управління ПФУ у Київській області, за результатами проведеного відеоконференцзв`язку встановлено особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № пенсійної справи № 85).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав права позивача, як споживача послуг банку, порушеними відповідачем шляхом обмеження доступу до його рахунку, вважаючи доведеним, що позивач у належний спосіб виходив на відеозв`язок з банком та також підтвердив свою особу органам ПФУ, а у відповідача не було жодних підстав для вжиття таких обмежень.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції у повному обсязі.

Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 відкрито банківський рахунок у філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк».

23 грудня 2021 року ОСОБА_1 у російській федерації, ростовській області, неклиновського району, селі покровское видав нотаріально посвідчену довіреність на ОСОБА_5 на отримання пенсії та представництво у всіх державних та інших установах. Отже, з 2021 році ОСОБА_1 перебував у російській федерації. Наразі місце його перебування невідоме.

02 лютого 2022 року, діючи на підставі довіреності від 23 грудня 2021 року, виданої та нотаріально посвідченої у російській федерації, ОСОБА_5 від імені ОСОБА_1 підписано заяву про приєднання № 117324906/020222 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в установі банку ТВБВ №10004/0405 філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк». У заяві про приєднання № 117324906/020222 від 02 лютого 2022 року вказано адресу реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , адреса проживання/перебування або місце тимчасового перебування: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2, 3.3 Заяви про приєднання № 117324906/020222 від 02 лютого 2022 року шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - ДКБО) Клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви про приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, договору банківського вкладу, кредитного договору, умови надання інших послуг та підтверджує своє ознайомлення з умовами ДКБО. Ця заява про приєднання є двостороннім правочином Клієнта і Банку, невід`ємною частиною ДКБО і містить індивідуальну частину ДКБО в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» щодо послуг (фінансових операцій), зазначених в цій Заяві про приєднання. Відповідно до умов ДКБО Банк відкриває на ім`я Клієнта поточний рахунок, операції, за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою.

На виконання умов ДКБО Банк відкрив на ім`я ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_5 в гривні України на умовах тарифного пакету «Мій рахунок», Тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті Банку та/або на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку, та надав Клієнту платіжну картку (п.п. 3.6.1, 3.6.2 Заяви про приєднання №117324906/020222 від 02 лютого 2022 року).

01 серпня 2022 року ОСОБА_1 за допомогою системи ДБО «ОЩАД 24/7» підписав заяву про відкриття рахунку, валюта рахунку: UAH, тарифний пакет: Моя картка, рахунок відкрито у ТВБВ №335106/000498/000501, пр. Леніна, буд. 25, м. Горлівка. Заяву підписано шляхом введення одноразового цифрового паролю з використанням засобів системи дистанційного банківського обслуговування.

Отже, з того часу між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини як між клієнтом та банком, в частині відкриття рахунку з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки на підставі договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), зміст якого є публічною інформацією, що перебуває у вільному доступі на сайті Банку www.oschadbank.ua, та є оголошеною банком публічною пропозицією на укладення даного Договору.

Колегія суддів відзначає, що адреса, за якою зареєстрований ОСОБА_1 , місто м. Горлівка Донецької області, фактично контролюється російською окупаційною владою та включені до складу тимчасово окупованих територій України.

Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки та не враховано, що ОСОБА_1 мав можливість самостійно звернутися у відділенні банку, пройти ідентифікацію, надати оригінали документів (паспорт громадянина України та довідку про присвоєння РНОКПП) для зняття обмежень і відновлення доступу до платіжного застосунку «Ощад24/7», адже, за твердженнями сторони позивача, 15 січня 2024 року ОСОБА_1 був особисто присутнім в місті Одесі у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Главацького В.А. за адресою: АДРЕСА_1 для оформлення довіреності на представника ОСОБА_6 .

Колегія суддів наголошує, що доказів перетину кордону з Україною Поздняком В.В., щоб свідчило про офіційний в`їзд останнього на територію України, сторона позивача не надавала, як і не зазначала обставин, підтверджених доказами, що ОСОБА_1 , маючи статус ВПО та будучи зареєстрованим в Харківській області, у зв`язку з чим перебуває на обліку та отримує пенсію у відділі обслуговування громадян №8 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, особисто отримує пенсію, при цьому посвідчуючи довіреність на невідому особу ОСОБА_3 у м. Одеса.

Крім цього колегія суддів відзначає, що у відповідності до інформації, що міститься у довідці МСЕК серії 051097 від 20 серпня 2002 року, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи інвалідності, лікування у невропатолога, терапевта, ЛОР (а.с.22 Том І).

Також сторона позивача у своїх процесуальних заявах повідомила суд першої інстанції, що ОСОБА_1 передав платіжну карту, випущену на його ім`я, у користування третьої особи, що є порушенням вимог ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги».

У відповідності до вимог ст. ст. 38, 51 Закону України «Про платіжні послуги», п.п. 150, 151, 172, 174, 178 постанови НБУ «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» від 29.07.2022 № 164 Банк, як емітент/еквайр, зобов`язаний здійснювати моніторинг платіжних операцій, здійснених із використанням платіжних інструментів, та неналежних платіжних операцій, здійснювати управління операційними ризиками та ризиками інформаційної безпеки з метою ідентифікації неакцептованих, помилкових та неналежних платіжних операцій, та забезпечувати вжиття заходів для запобігання та/або припинення таких операцій.

Враховуючи, що постійного місцезнаходження на території України документально ОСОБА_1 та його представником не надавалось, при цьому належить зауважити, що ще у 2002 році позивачеві було рекомендовано проходження лікування у декількох лікарів з втратою 80% працездатності, колегія суддів доходить висновку, що позивач знаходиться поза межами України та передав картку банку третім особам, хоча б і за довіреністю, однак не маючи можливості контролювати грошові потоки та обсяги операцій у банку.

Таким обставинам суд першої інстанції уваги не надав та хибно дійшов висновку, що у відповідача не було підстав для обмеження доступу позивача, який, не перебуває на території України та не має можливості користуватись своєю карткою за її межами, до його рахунку і мобільному застосунку.

Вищенаведені факти підтверджують, що у ОСОБА_1 змінились ідентифікаційні дані, тобто дані, що дають змогу однозначно встановити особу, а саме для фізичної особи - відомості, зазначені у п.1 ч. 9 та у п. 1 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», і згідно з вимогами ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» ОСОБА_1 мав пройти належну перевірку та особисту ідентифікацію у відділенні банку з наданням чинних (дійсних) офіційних документів, що не було враховано судом першої інстанції та не спростовано стороною позивача.

Разом з цим колегією суддів встановлено, що від імені ОСОБА_1 до банку звернулась ОСОБА_2 та надала копію довіреності, виданої 15 січня 2024 року в місті Одеса, якою ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_2 бути представником Клієнта. Довіреність від 15 січня 2024 року посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, колегія суддів наголошує, що, знаходячись, щонайменш, у приватного нотаріуса 15 січня 2024 року, позивач, будучи достеменно обізнаним про необхідність ідентифікації та верифікації у банку, до відділення АТ «Ощадбанк» не звернувся.

08 квітня 2024 року банком отримано лист слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Донецькій області № 3627/20-2024 від 02 квітня 2024 року та постанову Донецької обласної прокуратури про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 02 квітня 2024 року стосовно досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000178 від 01 березня 2024 року за ч.2 ст. 190 КК України, де зазначено, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000178 від 01 березня 2024 року встановлено, що особами вчиняються шахрайські дії, а саме отримуються пенсійні виплати громадян України, які перебувають на тимчасово окупованих територіях України, на підставі підроблених довіреностей. Факт скоєння кримінального правопорушення підтверджується повідомленням про вчинення кримінального правопорушення ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях від 21 лютого 2024 року та відповіддю вказаного управління про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на підставі підроблених нотаріально засвідчених довіреностей на право розпоряджатись банківськими рахунками (в тому числі отримання коштів), отримують пенсійні виплати громадян України, які знаходяться на тимчасово окупованій території Донецької області та на момент посвідчення довіреностей на підконтрольну українській владі територію не в`їжджали. В переліку вищевказаних громадян України також зазначений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Колегія суддів вважає за необхідне визначити, що виконання наданих банку процесуальних документів слідчого та прокурора, є обов`язковим для банку та реагування на такі документи у відповідності до законодавства, яке регулює повноваження та здійснення діяльності банку, що і було здійснено відповідачем шляхом обмеження доступу до рахунку ОСОБА_1 .

Такі фактичні обставини суд першої інстанції не взяв до уваги, чим не врахував дії відповідача, що знаходяться у межах його повноважень та вимог вищенаведеного законодавства.

Також суд першої інстанції помилково узяв до основи для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 проведені 06 травня 2024 року і 09 травня 2024 року відеодзвінки ОСОБА_1 до банку, під час якого ОСОБА_1 повідомив, що передав свою платіжну карту у користування третій особі на Україну, і саме третя особа здійснює банківські операції протягом 2023 2024 року з використанням платіжної карти, виданої на ім`я ОСОБА_1 .

Тим самим особисто ОСОБА_1 підтвердив, що він не знаходиться на території України, як і не зміг назвати останні банківські операції, які проведено по його рахунку, що свідчить про необізнаність клієнта про операції по перерахуванню грошових коштів, які провадяться третіми особами, хоча б і за довіреністю, по банківському рахунку, відкритому на його ім`я в АТ «Ощадбанк».

Колегією суддів встановлено, що у позовній заяві представником позивача зазначено, що остання проведена ОСОБА_1 операція по рахунку була здійснена 21 березня 2024 року в сумі 19800 грн, що не відповідає дійсності.

Натомість, колегією суддів встановлено, що відповідно до Виписки по картковому рахунку № НОМЕР_5 (а.с.78,79 Том ІІ) було проведено наступні операції: 15/01/24 12:09 Переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING 0001 - 26 000.00 UAH - 265.00 - 26 265.00; 15/01/24 12:10 Переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING 0001 - 26 500.00 UAH - 270.00 - 26 770.00 .

Транзакції по Платіжній карті # НОМЕР_6 - 02/02/24 00:00 Видача готівки через ATM UKR ODESA 24B.GENUEZKA ST. 236039 A0102043 - 23 600.00 UAH - 36.00 - 23 636.00

02/02/24 00:00 Видача готівки через ATM UKR Odesa st.Henuezka,24,B 236038 CAOD9539 -20 000.00 UAH 0.00 -20 000.00

Отже, 02.02.2024 з платіжної картки # НОМЕР_6 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , через ATM в АДРЕСА_3 , було видано готівку в сумі 23600 грн. та в сумі 20000 грн.

Враховуючи, що колегією суддів встановлено факт того, що ОСОБА_1 не обізнаний про операції, які провадяться по його банківському рахунку, а банківську карту, видану на його ім`я, використовує стороння особа, а також виявлені недоліків в документах, перебування ОСОБА_1 з 2021 року на території російської федерації, відсутність особистого звернення ОСОБА_1 до відділення Банку для проходження ідентифікації при об`єктивній наявності такої можливості, зняття грошових коштів в АТМ м. Одеси у 2024 році, наявність повідомлення правоохоронних органів про досудове розслідування кримінального провадження № 0000178 від 01 березня 2024 року за ч. 2 ст. 190 КК України, повідомлення стороною позивача про передачу банківської картки третій особі, дають обґрунтовані підстави вважати, що відповідачем правомірно встановлено обмеження на видаткові операції по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 та мобільному додатку «Ощад 24/7».

Так, право АТ «Ощадбанк» встановлювати обмеження на здійснення видаткових операцій по поточним рахункам, обмеження на доступ клієнта до Системи Дистанційного банківського обслуговування «ОЩАД24/7» передбачено умовами договору, укладеного з клієнтом договору та нормами чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативноправовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

За ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Статтею 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що підставою для списання грошових коштів з рахунку клієнта для банка є розпорядження клієнта про перерахування коштів. В той час, як списання грошових коштів з рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , протягом 2023-2024 років здійснюється третіми особами без розпорядження ОСОБА_1 про перерахування коштів, що заборонено ДКБО та нормами чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держатель платіжного інструменту - фізична особа, яка на законних підставах використовує платіжний інструмент для ініціювання платіжної операції з відповідного рахунку для виконання платіжних операцій або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного платіжного інструменту; електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом; емітент платіжних інструментів - надавач платіжних послуг, який надає послугу емісії платіжних інструментів та має право на надання такої послуги відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про платіжні послуги» емісія/надання користувачу платіжного інструменту здійснюється надавачем платіжних послуг на підставі договору, укладеного між надавачем платіжних послуг та користувачем. Порядок емісії платіжних інструментів для використання в платіжних системах визначається правилами відповідних платіжних систем з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

З урахуванням ч. 1, 3 ст. 36 Закону України «Про платіжні послуги» передбачаєтся, що порядок виконання операцій з використанням наданих користувачу платіжних інструментів та обмеження щодо таких операцій визначаються договором між надавачем платіжних послуг та користувачем з урахуванням вимог цього Закону та нормативноправових актів Національного банку України. Порядок використання платіжних інструментів у платіжних системах визначається правилами відповідних платіжних систем з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до ч. 14, 15, 19 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» емітент має право надати електронний платіжний засіб користувачу у власність або в користування у порядку, визначеному договором про надання платіжних послуг. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії електронного платіжного засобу для довіреної особи. Емітент зобов`язаний забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату електронного платіжного засобу, або втрату індивідуальної облікової інформації та не допускати будьякого використання електронного платіжного засобу після отримання такого повідомлення; забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна жодним іншим сторонам, крім користувача. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів та/або індивідуальної облікової інформації. Втратою індивідуальної облікової інформації є неможливість здійснення платником використання індивідуальної облікової інформації, неправомірне заволодіння та/або використання чи загроза заволодіння та/або використання іншими особами індивідуальної облікової інформації або її компонентів.

Згідно з ч. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Згідно з п. 136 Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164, користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Відповідно до п. 140 постанови НБУ від 29 липня 2022 року № 164 користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

Згідно з п.п. 9.15-9.18 розділу ІХ «Умови договору банківського рахунку» ДКБО клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2, строк дії, номер Картки тощо. Відповідно до п.п.10.1.3, 10.1.4. п.10 Розділу ХХ «Умови договору банківського рахунку» клієнт зобов`язується не розголошувати ПІНкод, Логін, Пароль, ПІН-код до системи ДБО, реквізити Картки та не передавати Картки в користування третім особам, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права. Клієнт зобов`язується вжити заходів щодо зміни Логіну, Паролю або ПІН-код для входу до системи ДБО або випуску нової Картки при виникненні підозри, що Логін, Пароль або ПІН-код для входу до системи ДБО або реквізити Картки або ПІН-код стали відомі іншим особам. Згідно з п.п. 17.2.3 Договору Клієнт зобов`язаний забезпечити умови надійного зберігання Логіну, Паролю та отриманих від Банку електронних підписів Клієнта, що виключають доступ сторонніх осіб до рахунків та можливість розпорядження рахунками сторонніми особами за допомогою Системи ДБО. Клієнт зобов`язаний не допускати тиражування Логіну, Паролю та/або їх передачу третім особам.

Згідно з п. 17.4 ДКБО Клієнт зобов`язаний: 17.4.1 забезпечити належний рівень захисту свого облікового запису в системі ДБО, а саме: 1)нікому не передавати управління своїм обліковим записом в системі ДБО; 2) нікому не передавати в будь-якій формі свої логін та пароль облікового запису в системі ДБО; 3)забезпечити захист свого мобільного телефону та SIM-карти, на номер якої в системі ДБО надсилає коди підтвердження операцій; 4)забезпечити антивірусну безпеку своїх інформаційних систем (безперервне використання та своєчасне оновлення антивірусних програм на персональних комп`ютерах, смартфонах, планшетах і т.п.), за допомогою яких він виконує доступ до системи ДБО; 5)негайно змінити пароль в системі ДБО у випадку, якщо пароль або його частина стала відома іншій особі.

За частиною 21 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачається, що емітент має право: - заблокувати електронний платіжний засіб користувача після надходження повідомлення про втрату чи загрозу втрати електронного платіжного засобу або в інших випадках відповідно до умов договору та/або законодавства; - зупинити або припинити право користувача на використання електронного платіжного засобу у разі порушення користувачем умов його використання, визначених договором та/або законодавством. Зупинення або припинення права користувача на використання електронного платіжного засобу не припиняє зобов`язань користувача і емітента, що виникли до зупинення або припинення зазначеного права.

Згідно з п. 172 постанови НБУ від 29 липня 2022 року № 164 емітент/еквайр зобов`язаний здійснювати моніторинг платіжних операцій, здійснених із використанням платіжних інструментів, відповідно до внутрішнього порядку управління операційними ризиками та ризиками інформаційної безпеки з метою ідентифікації помилкових та неналежних платіжних операцій, суб`єктів таких операцій та забезпечувати вжиття заходів для запобігання або припинення таких операцій.

Пунктом 174 постанови НБУ від 29 липня 2022 року № 164 визначено, що емітент/еквайр/ оператор платіжної системи зобов`язаний регулярно здійснювати реконсиляцію платіжних операцій, здійснених із використанням платіжних інструментів, відповідно до внутрішнього порядку управління операційними ризиками та ризиками інформаційної безпеки.

Відповідно до п.178 постанови НБУ від 29 липня 2022 року № 164 емітент за результатами моніторингу має право ухвалити рішення про: 1) зупинення або припинення здійснення операцій з використанням певного платіжного інструменту; 2) вилучення певного платіжного інструменту; 3) проведення в разі потреби додаткової перевірки ПІНу або іншої інформації, що дає змогу здійснювати операцію з використанням платіжного інструменту; 4) здійснення еквайром та/або суб`єктом господарювання додаткової ідентифікації держателя шляхом перевірки його документів; 5) установлення лімітів та/або обмежень на певні види операцій. Надавачі платіжних послуг зобов`язані здійснювати моніторинг платіжних операцій користувачів відповідно до внутрішнього порядку управління операційними ризиками та ризиками інформаційної безпеки з метою ідентифікації неакцептованих, помилкових та неналежних платіжних операцій, суб`єктів таких операцій та забезпечувати вжиття заходів для запобігання або припинення таких операцій (ч. 1 ст. 51 Закону України «Про платіжні послуги»).

Отже, передача (та/або заволодіння) електронного платіжного засобу та персональних даних Клієнта третім особам прямо заборонена нормами чинного законодавства України. Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що позивач самостійно з порушенням вимог норм чинного законодавства та умов Договору розголосив третім особам персональні дані, які дозволять за їх допомогою ініціювати та/або санкціонувати платіжні операції, та передав електронний платіжний засіб третій особі, що є підставою для застосування відповідачем обмежувальних заходів.

Згідно з п. п. 150, 151 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затвердженого Постановою правління НБУ №164 від 29 липня 2022 року, емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного платіжного інструменту, а також про вилучення платіжного інструменту за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне його використання та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності користувача виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. Емітент має право зупинити право користувача на використання платіжного інструменту в разі порушення користувачем умов його використання, визначених договором та/або законодавством України. Зупинення права користувача на використання платіжного інструменту не припиняє зобов`язань користувача і емітента, що виникли до зупинення зазначеного права.

Як встановлюється з наведених норм, банк має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій за рахунком неналежного отримувача, встановивши обмеження на видаткові операції без встановлення конкретних суми та строку обмеження. Зазначені норми є спеціальними і підлягають обов`язковому застосуванню до спірних правовідносин, чого суд першої інстанції не врахував.

Колегія суддів також наголошує, що спірні правовідносини, що виникли між банку з позивачем регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Статтею 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Як суб`єкт первинного фінансового моніторингу АТ Ощадбанк, на підставі п. 4 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», зобов`язаний здійснювати належну перевірку нових клієнтів, а також існуючих клієнтів.

Статтею 7 Закону передбачено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Застосування ризик-орієнтованого підходу здійснюється в порядку, визначеному внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу суб`єкта первинного фінансового моніторингу, з урахуванням рекомендацій відповідних суб`єктів державного фінансового моніторингу, які згідно із цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб`єктами первинного фінансового моніторингу. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати оцінку/переоцінку ризиків, у тому числі притаманних його діяльності, документувати їх результати, а також підтримувати в актуальному стані інформацію щодо оцінки ризиків, притаманних його діяльності (ризик-профіль суб`єкта первинного фінансового моніторингу), та ризику своїх клієнтів таким чином, щоб бути здатним продемонструвати своє розуміння ризиків, що становлять для нього такі клієнти (ризик-профіль клієнтів). Критерії ризиків визначаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу самостійно. При визначенні критеріїв ризиків суб`єкт первинного фінансового моніторингу повинен враховувати типологічні дослідження у сфері запобігання та протидії, підготовлені спеціально уповноваженим органом та оприлюднені ним на своєму веб-сайті, результати національної оцінки ризиків, а також рекомендації суб`єктів державного фінансового моніторингу. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин), зокрема стосовно таких клієнтів: клієнтів, місцем проживання (перебування, реєстрації) яких є держава (юрисдикція), що не виконує чи неналежним чином виконує рекомендації міжнародних, міжурядових організацій, задіяних у сфері боротьби з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення., клієнтів, які є громадянами держави, що здійснює збройну агресію проти України (крім громадян такої держави, яким надано статус учасника бойових дій після 14 квітня 2014 року), та/або особами, місцем постійного проживання (перебування, реєстрації) яких є держава, що здійснює збройну агресію проти України.

Відповідно до ч. ч. 4, 7, 8, 15 ст. 11 Закону належна перевірка здійснюється в разі, в тому числі, наявності підозри, виникнення сумнівів у достовірності чи повноті раніше отриманих ідентифікаційних даних клієнта. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов`язаний на підставі офіційних документів або інформації, отриманої з офіційних та/або надійних джерел (якщо інше не передбачено цим Законом), здійснювати верифікацію. Офіційні документи мають бути чинними (дійсними) на момент їх подання та включати всі необхідні ідентифікаційні дані. Повторна ідентифікація та верифікація клієнта (його представника) не є обов`язковими, якщо ця особа раніше була ідентифікована та верифікована згідно з вимогами закону, за умови відсутності у суб`єкта первинного фінансового моніторингу підозр та/або підстав вважати, що наявні документи, дані та/або інформація про клієнта (представника клієнта) є нечинними (недійсними) та/або неактуальними.

Відповідно до п. 1 ст. 12 Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати посилені заходи належної перевірки клієнтів, ризик ділових відносин з якими є високий. Посилені заходи належної перевірки здійснюються банком до встановлення ділових відносин із клієнтом (проведення фінансової операції без встановлення ділових відносин) під час проведення моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнта, що здійснюється у процесі таких відносин, та актуалізації банком даних щодо клієнта. Загальні вимоги щодо виконання банками законодавства України з питань фінансового моніторингу встановлені Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затверджених постановою правління НБУ №65 від 19 травня 2020 року.

Пунктами 34-37 Положення № 65 передбачено, що Банк зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, що має бути пропорційним характеру та масштабу діяльності банку. Ризик-орієнтований підхід має застосовуватися банком на безперервній основі та забезпечувати виявлення, ідентифікацію, оцінку всіх наявних та потенційних ризиків ВК/ФТ, притаманних діяльності банку (ризик-профілю банку) та його клієнтам, а також передбачати своєчасне розроблення заходів з управління ризиками ВК/ФТ, їх мінімізації. Згідно з п.п. 46, 47 Положення №65 критерії ризиків визначаються банком самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, установлених Національним банком у додатку 19 до цього Положення, типологічних досліджень СУО, результатів національної оцінки ризиків, а також рекомендацій Національного банку. Банк визначає пріоритетність/значущість розроблених критеріїв ризику, враховуючи можливі наслідки/вплив таких ризиків, та встановлює їм відповідну питому вагу для здійснення подальшої оцінки рівня ризику.

Згідно з пп. 5 п. 3 Порядку моніторингу фінансових операції, їх реєстрації та здійснення інформаційного обміну з СУО Банк самостійно розробляє перелік індикаторів підозрілості фінансових операцій з урахуванням індикаторів, зазначених у додатку 20 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, типологічних досліджень СУО та рекомендацій Національного банку в сфері ПВК/ФТ.

Постановою правління АТ «Ощадбанк» від 28 грудня 2020 року № 877 затверджена Програма належної перевірки клієнтів АТ «Ощадбанк», яка регламентує процес організації здійснення належної перевірки клієнтів та розроблена з метою забезпечення належної реалізації функцій АТ «Ощадбанк» як суб`єкта первинного фінансового моніторингу щодо належної перевірки клієнта під час встановлення ділових відносин з ним та актуалізації даних про клієнта та/або осіб, які діють від імені клієнта.

Відповідно до п. 7.7. Програми належної перевірки клієнтів АТ «Ощадбанк» під час здійснення ПЗНП клієнтів працівники Банку обирають вид необхідного до вжиття заходу залежно від виявлених ризиків, притаманних діловим відносинам (фінансовій операції без встановлення ділових відносин) із клієнтом, та що є пропорційним таким ризикам.

Відповідно п. 12 Додатку 1 до Положення №65, якщо за результатами моніторингу ділових відносин клієнта банк виявляє підозрілі фінансові операції (діяльність), то банк за потреби вживає заходів щодо переоцінки рівня ризику таких ділових відносин з клієнтом та вживає ПЗНП у разі присвоєння високого рівня ризику.

Згідно з п. 4.12 додатку 6 до Положення №65 під час здійснення посилених заходів належної перевірки клієнтів одним із видів необхідних до вжиття заходів є установлення певних обмежень/лімітів на використання клієнтами послуги/продукту до спростування/підтвердження сумнівів Банку щодо Клієнта. Згідно з п. 9 Додатку 2 до Положення №65 Банк здійснює верифікацію клієнта - фізичної особи (у тому числі неповнолітньої)/фізичної особи - підприємця, включаючи електронного резидента (е-резидента), або фізичної особи - представника клієнта на підставі ідентифікаційного документа його власника (якщо інше не передбачено в Положенні) щодо таких ідентифікаційних даних: - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові (якщо за звичаями національної меншини, до якої належить особа, прізвище або по батькові не є складовими імені, то лише складові імені); дата народження; серія (за наявності) та номер ідентифікаційного документа, дата видачі та орган, що його видав; громадянство (для нерезидентів, електронних резидентів (е-резидентів)); місце проживання або місце перебування (для резидентів)/місце проживання або місце тимчасового перебування в Україні (для нерезидентів) з урахуванням пункту 27 додатка 2 до Положення; РНОКПП; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності). Банк отримує ідентифікаційний документ під час здійснення верифікації клієнта - фізичної особи (у тому числі неповнолітньої)/фізичної особи - підприємця або фізичної особи - представника клієнта, зокрема шляхом пред`явлення оригіналу документа власником у його особистій присутності (під особистою присутністю слід уважати фізичну присутність особи, верифікація якої здійснюється, в одному приміщенні з уповноваженим працівником банку під час здійснення верифікації його особи).

Зважаючи на наявність індикаторів, що стосуються діяльності чи поведінки клієнта, визначених п.п.3-4, п.18 додатку 19 Положення №65, а саме: існують підстави підозрювати, що надані інформація/документи для належної перевірки клієнта містять неправдиві або підроблені відомості (зокрема очевидними є значні невідповідності, допущені суттєві помилки), неможливо зв`язатися із клієнтом (представником клієнта) за допомогою наданих ним даних, зокрема за адресою місцезнаходження, проживання або за зазначеним номером телефону та електронною поштою (особливо в короткі терміни після надання такої контактної інформації, наявні документи, дані та/або інформація про клієнта є нечинними (недійсними) та/або неактуальними, а також операції по рахунку клієнта (з 2023 року вчиняються третьою особою) є підозрілими, та з метою мінімізації ризиків встановлено обмеження/ліміти на видаткові операції за рахунками клієнта та/або обмеження на використання клієнтом системою/системами дистанційного обслуговування.

За наведених встановлених Законами України Правил, колегія суддів доходить висновку, що подальше обслуговування за рахунками ОСОБА_1 буде можливе після проведення актуалізації даних при зверненні/особистій його присутності до відділення Банку, про що було неодноразово повідомлено ОСОБА_1 та його представників. Станом на теперішній час ОСОБА_1 особисто до відділення Банку для проведення ідентифікації та верифікації відповідно до умов Договору не з`явився, документи необхідні для проведення ідентифікації не надав, що не спростовано скаржником належними та допустимими доказами.

Однак, судом першої інстанції не враховано, що АТ «Ощадбанк», як суб`єкт первинного фінансового моніторингу, має право встановлювати обмеження у здійсненні позивачем фінансових операції до підтвердження здійснених фінансових операцій та проходження ідентифікації і верифікації.

Колегія суддів, повністю приймаючи доводи скаржника про невірно застосовані судом першої інстанції норми матеріального права, неповно досліджені фактичні обставини справи, доходить висновку про відсутність у ОСОБА_1 порушення його права, як споживача послуг, з боку відповідача, а, відтак, і відсутність права вимоги до відповідача у даній справі.

Аналогічні висновки колегії суддів узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 березня 2019 року у справі №343/1048/17.

Зазначених фактичних обставин суд першої інстанції не врахував, вважаючи доведеним стороною позивача прав вимоги та незаконного обмеження позивача у здійсненні операцій з картковими рахунками, зокрема, шляхом обмеження ОСОБА_1 у доступі до рахунку та мобільного застосунку, що не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

За встановлених фактичних обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що доводи скаржника знайшли своє підтвердження при розгляді апеляційної скарги, а позовні вимоги щодо порушення прав позивача, як споживача послуг банку, з боку відповідача є необґрунтованими та безпідставними, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог повністю.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, враховуючи, що питання, які зазначені в апеляційній скарзі судом першої інстанції вирішені не були.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Разом з цим, в силу ч.13 ст. 141 ЦПК України, враховуючи результат перегляду рішення суду першої інстанції з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне переглянути і питання стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 1211,20 грн, та, в силу п.2 ч.2 ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Державний ощадний банк України задовольнити.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Державний ощадний банк України про захист прав споживачів відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 03 вересня 2025 року.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна