Справа № 748/2273/25
Провадження № 2-о/750/220/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Костюк С.О.,

за участю Заявника ОСОБА_1

представника Заявника адвоката Сагаля С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Заінтересованою особою Заявник визначила Іванівську сільську раду Чернігівського району (далі - заінтересована особа).

Заява мотивована тим, що Заявник перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_2 . Вони проживали разом, були пов`язані спільним побутом. ОСОБА_2 був мобілізований до Збройних Сил України та перебував у зоні бойових дій. У січні 2025 року Заявник отримала сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що під час виконання бойового завдання на непідконтрольній Україні території в районі населеного пункту Часів Яр Донецької області 20.01.2025 ОСОБА_2 зник безвісти.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне заявнику для отримання можливості розшуку безвісти зниклого, комунікації з органами військового управління, звернення з офіційними заявами про отримання виплат та пільг, передбачених законодавством щодо соціального захисту членів сім`ї загиблих захисників України.

На підтвердження обставин, які пілягають з`ясуванню судом, просила викликати в судове засідання свідків.

Ухвалою суду від 12.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено її розгляд на 19.09.2025 з викликом Заявника та заінтересованої особи.

В судове засідання з`явилися Заявник та її представник - адвокат Сагаль С.В.

Від представника заінтересованої особи через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні Заявник підтримала свою заяву та просила її задовольнити. Надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Також пояснила, що із ОСОБА_2 вони проживали фактично як чоловік та дружина із вересня 1996 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Рідних дітей ОСОБА_2 не мав. Його мати померла у 2019 році, про батька будь-які відомості відсутні.

Представник Заявника адвокат Сагаль С.В. надав пояснення, аналогічні змісту заяви. Крім того, пояснив, що у ОСОБА_2 відсутні спадкоємці першої черги. На даний час у Заявника спорів з будь-якими особами, на які б могло вплинути судове рішення, як і передумов для таких спорів, не існує. Також відсутні будь-які спори із органами соціального захисту, Міністерством оборони України, Військовою частиною, де проходив військову службу ОСОБА_2 . До цих органів Заявник не зверталася, оскільки не має статусу члена сім`ї ОСОБА_2 , відмов у вчиненні дій або прийнятті рішень від них не отримувала, у судах спори не розглядалися та не розглядаються.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З вересня 1995 року Заявник та ОСОБА_2 , розпочали спільно проживати однією сім`єю як чоловік та дружина у будинку АДРЕСА_1 .

Так, із довідок Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 248 від 27.03.2024, № 183 від 28.02.2025, № 443 від 27.06.2025, вбачається, що гр. ОСОБА_1 , та гр. ОСОБА_2 , постійно проживали без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-15).

У зв`язку із повномасштабним військовим вторгненням рф до України ОСОБА_2 , маючи намір захищати Батьківщину, став військовослужбовцем і проходив військову службу у ЗСУ.

Заявнику із ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло сповіщення сім`ї № 15 від 22.01.2025 про те, що її чоловік ОСОБА_2 зник безвісти 20.01.2025, під час зіткнення з противником групи військовослужбовців, яка висувалась для облаштування нової позиції біля населеного пункту Часів Яр Донецької області (а.с. 16).

Як стверджує Заявник вона та ОСОБА_2 планували зареєструвати шлюб, але відкладали вирішення цього питання до приїзду чоловіка, який невдовзі мав приїхати у відпустку, проте не встигли узаконити свої відносини.

На підтвердженням того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, проводили час разом як подружжя, організовували спільне дозвілля, мали спільний побут, разом ходили у гості та відзначали свята, Позивачем надано відповідні фотознімки, які досліджені судом (а.с. 17-20).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив суду, що проживає в с. Іванівка Чернігівського району, є сусідом ОСОБА_1 . Близько 30 останніх років вона перебувала у фактичних подружніх стосунках із ОСОБА_2 . Вони спільно проживали, вели спільне господарство, займалися ремонтом будинку, купували меблі, обробляли присадибну ділянку. Взаємовідносини у сім`ї були гарні. ОСОБА_2 працював, ОСОБА_1 переважно займалася доглядом за господарством.

Аналогічні пояснення надали суду допитані в якості свідків інші сусіди заявника ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Окрім цього свідки повідомили, що ОСОБА_2 рідних дітей не мав. Його мати померла, відомості про батька взагалі відсутні.

Допитана у якості свідка ОСОБА_7 пояснила суду, що є онукою Заявника ОСОБА_1 . В дитинстві вона часто проживала у будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в с. Іванівка Чернігівського району. ОСОБА_2 займався її вихованням. Взаємовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носили характер фактичних шлюбних відносин, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, постійно проживали разом. Коли почалася повномасштабна військова агресія рф по відношенню до України, ОСОБА_2 був призваний до ЗСУ, та проходив службу на сході України. 20.01.2025 ОСОБА_1 отримала сповіщення про те, що під час виконання обов`язків по захисту Батьківщини ОСОБА_2 зник безвісти. Також свідок пояснила, що близьких родичів у ОСОБА_2 не було. Його матір померла у 2019 році, а батько взагалі не відомий.

Заслухавши пояснення Заявника та її представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом, зокрема проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (п. 5).

Суд зазначає, що позасудовий порядок встановлення указаного факту чинним законодавством не передбачений.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із частиною першою, третьою та п`ятою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 21 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

За ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропала безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

На підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на йоге повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. Сім`я безвісно зниклого військовослужбовця може отримувати виплати грошового забезпечення, яке складає 50% від загальної суми, поки решта 50% депонуються (зберігаються) на рахунку військової частини до повернення військового. Якщо військовослужбовець не залишив особисте розпорядження, 50% виплат розподіляються між членами родини першої черги (дружина/чоловік, діти, батьки), а 20% - між членами другої черги (брати/сестри).

Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 № 8.

Відповідно до п. 4 Порядку, грошовое забезпечення виплачується з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців. Для оформлення виплат член сім`ї звертається із заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Подати заяву можна через ТЦК та СП або самостійно - на військову частину.

Законодавством також передбачено ряд інших пільг для членів сім`ї безвісти зниклих військовослужбовців ЗСУ.

Заявник, в силу вищезазначених приписів закону у разі встановлення факту проживання як дружини та чоловіка без шлюбу, матиме право на спадкування, призначення та отримання грошових виплат для членів сім`ї військовослужбовців, а також на пенсійне забезпечення як особи, яка перебувала на утриманні ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що рішення суду не пов`язане із наступним вирішенням спору про право, зокрема з Міністерством оборони України.

Заявник відповідно до положень ст. 306 ЦПК України указала мету, для якої слід встановити юридичний факт, що автоматично спір між нею та Міністерством оборони України, органами соціального захисту чи іншими юридичними або фізичними особами не породжує. Заявник не заявляє вимог майнового характеру та не обґрунтовує свою заяву наявністю будь-якого майнового спору за наслідками розгляду справи судом.

Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Разом з тим, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них окремих прав та обов`язків, зокрема у спадкових правовідносинах.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність, допустимість і достатність таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці .

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Згідно із роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру, анкети, квитанції, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Суд вважає, що факт спільного проживання Заявника та ОСОБА_2 , ведення ними спільного господарства, несення спільних витрат, які вказують на існування фактичних сімейних відносин, повністю підтверджуються дослідженими судом письмовими матеріалами справи, а також показаннями свідків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі № 644/6785/18 зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Заявник належним чином обгрунтувала мотиви звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та юридичні наслідки його встановлення.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 315 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання без реєстрації: АДРЕСА_3 , із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який 20.01.2025 зник безвісти виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років, а саме: з вересня 1995 року по день зникнення безвісти - 20 січня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заінтересована особа: Іванівська сільська рада, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, с. Іванівка вул. Дружби Народів, буд. № 33, .

Рішення проголошено 22.09.2025.

Суддя Олег КОСЕНКО