Справа № 346/2168/25
Провадження № 2-о/346/193/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю:

секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.,

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Матеївецька сільська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

У С Т А Н О В И В:

01 травня 2025 року ОСОБА_2 звернулася до Коломийського міськрайонного суду з заявою, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт за яким все своє майно заповіла заявниці. Після смерті матері ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Галайчук О.Л. з заявою про прийняття спадщини. Проте, у прийнятті заяви їй було відмовлено через пропущення шестимісячного строку на її подачу та не підтвердження проживання зі спадкодавицею на момент смерті. Заявниця зазначає, що не була зареєстрована з ОСОБА_3 за однією адресою, однак фактично з вересня 2022 року постійно проживала разом з нею до дня її смерті. Оскільки заяву про відмову від спадщини вона не подавала, то в розумінні положень ч.3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_2 вважає себе такою, що прийняла спадщину. Вказуючи на те, що переоформлення спадкового майна без надання нотаріусу рішення суду є неможливим, просила встановити факт її постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини за адресою реєстрації матері, як такий, що матиме для неї юридичне значення, оскільки підтвердить прийняття нею спадщини.

Ухвалою суду від 05.05.2025р. у справі за заявою ОСОБА_2 було відкрито провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представниця заявниці ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Зазначила, що встановлення даного факту необхідно ОСОБА_2 для оформлення спадщини після смерті своєї матері. Вказала, що після початку повномасштабного вторгнення окупаційних військ рф в Україну, заявниця переїхала та почала постійно проживати разом зі своєю матір`ю в с. Замулинці. Свій будинок в с. Перерив ОСОБА_2 надала для проживання внутрішньо-переміщеним особам та з 2022 року в ньому не проживає.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, 09.07.2025р. представник Матеївецької сільської ради Веселовський Л.М. подав до суду письмове клопотання в якому просив розглянути справу за його відсутності. При вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представниці заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Замулинці, Коломийського району, Івано-Франківської області народилася ОСОБА_5 . Її батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

13 червня 1981 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії АВК № 395828, ОСОБА_3 належить 1/3 частка житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 854340 та серії ЯЕ №854341 підтверджується належність ОСОБА_3 двох земельних ділянок, площами 1,2229 га. кадастровий номер :04:001:0065 та кадастровий номер :04:001:0066, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Семаківської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Коломийським відділом ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було складено актовий запис № 394.

Як вбачається з матеріалів справи 26.01.2007 р. Семаківською сільською радою був посвідчений заповіт за яким ОСОБА_3 все своє майно, майнові права та обов`язки заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У довідках, виданих Матеївецькою сільською радою №3-56 та 03-57 від 25.04.2025р. вказано, що ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 з 1961р. по день своєї смерті. За вказаною адресою ОСОБА_3 була зареєстрована одна. Заповіт від імені померлої посвідчувався у виконавчому комітеті Семаківської сільської ради 26.01.2007р. за реєстровим № 5, який не змінювався та не скасовувався.

Згідно наданих суду матеріалів спадкової справи №38/2025, ОСОБА_2 28.04.2025р. звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. з заявою, в якій просила видати їй свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_3 .

Листом від 30.04.2025р. приватний нотаріус Галайчук О.Л. повідомив заявницю, що вона не була зареєстрована з померлою на день смерті, а тому повинна була звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 14 жовтня 2024р. Оскільки строк для прийняття спадщини пропущено, спільне проживання з ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини документально не підтверджено, ОСОБА_2 рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем.

Отже, зібрані та досліджені у справі письмові докази підтверджують, що заявниця, як єдина спадкоємиця за заповітом, претендуючи на спадкове майно покійної матері, намагалася у визначеному законодавством порядку оформити свої спадкові права в нотаріуса. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла, що мало наслідком її подальше звернення до суду задля встановлення факту постійного проживання з спадкодавицею на момент відкриття спадщини, який необхідний для підтвердження прийняття нею спадщини та повторного звернення до нотаріальної контори.

Досліджуючи обґрунтованість та доведеність заявлених вимог, суд виходить з наступних норм права та встановлених обставин.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Згідно відмітки в паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, як слідує з довідок від 14.09.2022р. № 2608-, № 2608- та від 17.06.2024р. № 2608-, № 2608- про взяття на облік внутрішньо-переміщених осіб та довідки Матеївецької сільської ради від 29.04.2025р. № 48, за адресою: АДРЕСА_2 , проживають внутрішньо переміщені особи з м. Харкова та Харківської області, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Вказані відомості узгоджуються з твердженнями представника заявниці про те, що ОСОБА_2 в 2022 році надала в користування свій будинок для ВПО, а сама переїхала проживати до своєї матері в с. Замулинці.

Підтвердженням даних обставин також є покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Так, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні зазначила, що вона проживає в АДРЕСА_3 по сусідству з заявницею. ОСОБА_2 проживає в будинку АДРЕСА_1 по даній вулиці разом зі своєю матір`ю з 2023 року. У 2024 році ОСОБА_3 померла. Останнім часом мати потребувала догляду та допомоги, а тому ОСОБА_15 переїхала на постійне проживання до неї, а свій будинок залишила. До 2023 року, ОСОБА_2 періодично провідувала матір, допомагала їй по господарству, а коли стан здоров`я ОСОБА_3 погіршився, то донька залишилася проживати разом з нею. ОСОБА_2 була єдиною донькою.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні вказала, що проживає в АДРЕСА_4 . Заявницю знає, оскільки та є її сусідкою. ОСОБА_2 останні декілька років проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 , допомагала матері по господарству, а коли та померла, донька її поховала та продовжує проживати в цьому будинку до теперішнього часу.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, дослідивши представлені докази, суд дійшов висновку про підтвердження ними факту постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

З огляду на викладене, суд задовольняє заяву в повному обсязі, оскільки встановлення даного факту породжуватиме для заявниці юридичні наслідки, від яких залежить її майнові права на спадщину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із спадкодавицею ОСОБА_3 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2025 року

Суддя: Третьякова І. В.