Справа № 209/1131/25
Провадження № 2/209/822/25
РІШЕННЯ

Іменем України

20 серпня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № 588859 від 28 квітня 2021 року у розмірі 15054,89 грн. та судові витрати, які складаються з оплати судового збору та витрат на професійну правову допомогу.

На обґрунтування позову зазначено, що 28 квітня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачкою було укладено договір про надання споживчого кредиту № 588859, шляхом приєднання до публічної частини договору та підпису індивідуальної частини договору. На виконання умов договору № 588859 від 28 квітня 2021 року, ТОВ «Слон Кредит» надало відповідачці кредитні кошти, шляхом їх перерахування на банківський рахунок, зазначений нею, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредитні кошти у строк, передбачений договором, та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання. 28 серпня 2023 року ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір факторингу № 2808-3, відповідно до умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором у сумі 15054,89 грн., з яких 7979,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7075,72 грн. - заборгованість за відсотками, яку просить стягнути з відповідачки.

17 березня 2025 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

01 травня 2025 року від представника відповідачки Жежеля С.С. надійшов відзив на позов, у якому він зазначив, що у своєму позові позивач просить стягнути заборгованість з відповідачки за договором про надання споживчого кредиту № 588859 від 28 квітня 2021 року. На обґрунтування суми заборгованості позивачем надано копію кредитного договору, розрахунок заборгованості за кредитом та платіжне доручення № 5213 від 28 квітня 2021 року. Однак вище перелічені документи, які долучені до позовної заяви, не дають змогу в повній мірі встановити, що відповідач отримав в борг якісь кошти. Як вбачається з платіжного доручення № 5213 від 28 квітня 2021 року, отримувачем коштів по даному платіжному документу є АТ ПАТ «Банк Форвард» та ніяк не відповідач по справі. Більше того саме зазначення в призначенні платежу даних відповідача та не відомого рахунку, а саме НОМЕР_1 не є взагалі доказом того, що дані кошти були отримані відповідачем (не доведено належність даного рахунку відповідачу). Позивач обґрунтовуючи своє право вимоги до відповідача, посилається на договір факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року та додатки до нього. Однак з самого договору та додатків до нього не можна встановити, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 588859 від 28 квітня 2021 року. Згідно до п. 2.1 договору факторингу: клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1. договору факторингу: право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі наведеної в додатку № 1 до цього договору, за умовами виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених розділом 3 договору. Однак із додатку 1 до договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року неможливо встановити, що саме по кредитному договору з відповідачем ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги ТОВ «Діджи Фінанс», адже вказаний реєстр не містить будь-якої інформації щодо самого боржника (в реєстрі значиться прізвище боржника ОСОБА_2 ). Тож дане дає підставу стверджувати, що позивач не довів перехід права грошової вимоги по договору споживчого кредиту № 588859 до ТОВ «Діджи Фінанс», а тому позов задоволенню не підлягає. Також позивачем належним чином не обґрунтовано з чого складається сама заборгованість яка стягується в судовому порядку та яку ж саме заборгованість передало ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" до ТОВ «Діджи Фінанс». ТОВ «Діджи Фінанс» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 588859 від 28 квітня 2021 року в розмірі 15054,89 грн. На підтвердження позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» додало до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором № 588859 від 28 квітня 2021 року, за даними якого заборгованість 28 серпня 2023 року становить 15054,89 грн., що складається з: 9983,01 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5071,88 грн. - заборгованість за відсотками. У витязі з реєстру боржників значиться заборгованість на прізвище ОСОБА_2 в розмірі 15054,89 грн., яка складається з 7979,17 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту та 7075,72 грн. - сума заборгованості за комісією. В той же час в досудовій вимозі від 27 червня 2024 року на зворотній стороні в розділі реквізити для оплати боргу міститься посилання на загальну суму боргу в розмірі 588859 грн. та знову ж таки із зазначенням прізвища іншого боржника. Складові заборгованості в розрахунку відрізняються від тих, які просить стягнути ТОВ «Діджи Фінанс» у позовній заяві. Розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи, не може підтверджувати наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у заявленій сумі. Встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 588859 від 28 квітня 2021 року з наданого позивачем розрахунку неможливо та не зрозуміло з чого складається борг та хто є боржником по даному боргу. Просить позовну заяву ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 залишити без задоволення.

06 травня 2025 року представник позивача ОСОБА_3 подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що 28 квітня 2021 року між ТОВ «Слон Фінанс» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 588859. Власноручним підписанням договору ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон Фінанс» на надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту в повному обсязі, з урахуванням паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тарифів та складають договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідачка погодила та зобов`язалася виконувати його умови. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, тож кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Щодо перерахування кредитних коштів відповідачці: відповідно до п.п. 2.1 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): у розмірі 10000 грн. на користь споживача за реквізитами: НОМЕР_2 в АТ «Банк Форвард», код банку 380418, призначення платежу: «кредитний договір № 588859 від 28.04.2021, ОСОБА_1 )» або за реквізитами поточного рахунку споживача та/або за реквізитами платіжної картки, дані яких (-го, -ої) споживач надав товариству в будь-який спосіб; у розмірі 2500 гривень на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 договору. На підтвердження своїх позовних вимог, позивачем разом з позовною заявою було додано: платіжне доручення № 5213 від 28 квітня 2021 року, яке підтверджує факт перерахування коштів первісним кредитором, відповідно до умов кредитного договору, а саме п.п. 2.1. 28 серпня 2023 року, згідно умов договору факторингу № 2808-23, ТОВ «Слон Кредит» відступлено право вимоги за кредитним договором № 588859 від 28 квітня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги до відповідачки. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 15054,89 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7979,17 грн.; заборгованість за відсотками становить 7075,72грн. З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи позивач просить долучити до матеріалів справи: виксерокопіювання (витяг) з реєстру боржників від 28 серпня 2023 року додаток № 1 до договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року, який містить лише дані відповідача, а інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. Таким чином, договір факторингу укладений між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідачки. Просить позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що 28 квітня 2021 року ТОВ «Слон Фінанс» та відповідачка уклали договір № 588859 про надання споживчого кредиту. При укладенні договору ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон Фінанс» на надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту в повному обсязі, з урахуванням паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тарифів, що разом складають договір про надання споживчого кредиту, шляхом власноручного підписання договору, паспорту споживчого кредиту, таблиці та тарифів.

Відповідно до умов зазначеного договору, ТОВ «Слон Фінанс» зобов`язується надати ОСОБА_1 суму кредиту в розмірі 12500 грн. на споживчі (особисті) потреби на строк 730 днів, з яких 10000 грн. перераховує на банківський рахунок відповідачки, а 2500 грн. на рахунок товариства в якості оплати процентів за перший день користування кредитом, а відповідачка зобов`язується повернути кредитні кошти у строк не пізніше 28 квітня 2023 року (включно) та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі: за перший день користування кредитом (включно) 25 % на день, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85 % річних.

На виконання умов договору № 588859 від 28 квітня 2021 року, ТОВ «Слон Фінанс» 28 квітня 2021 року перерахувало на рахунок відповідачки НОМЕР_3 в АТ «Банк Форвард», зазначений нею у договорі, кредитні кошти у розмірі 10000 грн.

Ці обставини підтверджуються договором № 588859 про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2021 року, заявою-анкетою, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів і платіжним дорученням № 5213 від 28 квітня 2021 року (а.с. 17-20, 21 оберт, 30).

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Слон Кредит» у повному обсязі виконало свої обов`язки за договором № 588859 про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2021 року та надало відповідачці кредитні кошти у розмірі 10000 грн.

Також судом встановлено, що відповідачка не виконувала свої зобов`язання за договором № 588859 про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2021 року, внаслідок чого, станом на 28 серпня 2023 року, у неї виникла заборгованість за кредитом у розмірі 15054,89 грн., яка складалася з: 9983,01 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5071,88 грн. заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості, виконаним ТОВ «Слон Кредит» (а.с. 13 оберт).

Суд не приймає посилання представника відповідачки щодо відсутності доказів того, що рахунок НОМЕР_2 в АТ «Банк Форвард» належить ОСОБА_1 і, як наслідок, недоведеність отримання нею кредитних коштів, суд вважає безпідставними, оскільки вказаний рахунок, як рахунок отримувача кредитних коштів, був зазначений у договорі № 588859 про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2021 року, який був власноручно підписаний відповідачкою, тож своїм підписом остання засвідчила належність їй вказаного банківського рахунку. Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 у період з 29 квітня 2021 року по 31 січня 2022 року здійснювала погашення заборгованості за договором № 588859 про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2021 року, що підтверджує наявність волі відповідачки на укладення договору, отримання нею коштів та його виконання у вигляді сплати коштів за кредитом.

Тобто судом встановлено, що ТОВ «Слон Кредит» та відповідачка узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідачки на укладення такого договору та на таких умовах шляхом підписання договору.

28 серпня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 2808-23 з додатками (а.с. 23-28), на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 588859 про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2021 року, укладеним з відповідачкою.

ТОВ «Діджи Фінанс» виконало свої зобов`язання за договором факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року та перерахувало ТОВ «Слон Кредит» суму коштів в розмірі 1648712,45 грн. за відступлення права вимоги, що підтверджується платіжною інструкцією № 4565 від 28 серпня 2023 року (а.с. 32 оберт).

Відповідно до витягу з Додатку до договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року (а.с. 13), ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 588859 про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2021 року у розмірі 15054,89 грн.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно зі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що укладений договором № 588859 про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2021 року відповідає вимогам закону, зобов`язання по ньому відповідачкою у встановлений строк не виконане, сума заборгованості підтверджена документально та право вимоги за нею перейшло до позивача на законних підставах, тому вона підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 6000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п. 1 ч. 3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до пунктів 1,2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Вивчивши матеріали цивільної справи, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 76-78, 81, 89, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (, юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором № 588859 про надання споживчого кредиту від 28 квітня 2021 року у розмірі 15054 (п`ятнадцять тисяч п`ятдесят чотири) гривні 89 копійок, яка складалася з: 9983,01 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5071,88 грн. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на надання правової допомоги у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л.Шендрик