Справа № 930/1389/25
№2/930/845/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2025 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді: Алєксєєнка В.М.

при секретарі: Загребельного О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, в якому просив визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсним та визнати за ОСОБА_1 право власності на:

-житловий будинок «А», загальною площею площею 64.9 кв.м., житловою площею 44.0 кв.м., веранду «а», сарай «Б», сарай «б», сарай «В», погріб «П», огорожа «1-2», розміщених по АДРЕСА_1 .

Мотивуючи позов тим, що в серпні місяці 2024 року ОСОБА_1 , домовився із ОСОБА_2 про те, що вона йому продасть належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями, розміщений по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , зобов`язався сплатити відповідачу за куплену ним нерухомість 100 000 (сто тисяч) гривень, що він і зробив, про що свідчить його розписка, підписана ним особисто.

Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями належить відповідачу на підставі: Свідоцтва про право власності від 31 січня 2006 року (1/3 частина), Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 грудня 2022 року (1/3 частина) та рішення Немирівського районного суду від 10 квітня 2006 року (1/3 частина).

Житловий будинок, відповідно до Технічного паспорта від 15 червня 2022 року, виготовленого ФОП ОСОБА_3 , являє собою приміщення житлового будинку «А», загальною площею 64.9 кв. м., житловою площею 44.0 кв. м., що складається із трьох житлових кімнат, веранди, кладочки, коридору, кухні, а також господарських будівель: сарай «Б», сарай «б», сарай «В», погріб «П», огорожа «1-2», розміщених по АДРЕСА_1 .

Маючи намір на нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу купленого ОСОБА_1 житлового будинку, він звернувся до нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу, однак йому було повідомлено про те, що нотаріально посвідчити вказаний договір купівлі-продажу можливо лише при наявності відповідача у нотаріальній конторі із відповідними документами, які посвідчують його особу.

ОСОБА_1 , звертався неодноразово до відповідача ОСОБА_2 , яка отримала відповідні кошти за продаж будинку, в тому числі і письмово, про що також свідчить копія письмової заяви на її адресу, з метою посприяти нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу вказаної нерухомості, однак, вона відмовила йому в цьому, зіславшись на стан здоров`я, відсутність бажання, коштів та вільного часу.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач свідомо ухиляється від нотаріального посвідчення договору, позивач змушений звернутись до суду із позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав, просить його задовольнити, справу розглянути у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та не заперечує щодо задоволення позовної заяви ОСОБА_1 . У даній заяві також зазначає, що підтверджує, те що нею було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розміщеного по АДРЕСА_1 , та отримано кошти за його продаж.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що між сторонами договору було досягнуто домовленості щодо усіх істотних умов договору, передбачених ч.1 ст. 638, ст. ст. 655-657 ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 повністю сплатив кошти за майно, прийняв у своє користування і володіння об`єкти нерухомого майна, які є предметом договору купівлі-продажу і відбулося повне виконання його умов, що підтверджується розпискою про отримання коштів відповідачем.

Однак, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, а тому суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі вчиняються правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Згідно ч.1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельних ділянок, цілісних (єдиних) майнових комплексів, житлового будинку (квартири) та іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Також, частиною 2 статті 220 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Неможливість здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, у зв`язку із ухиленням продавця та сторони в договорі купівлі-продажу від укладення письмового та нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, та з чого вбачається втрата можливості з цієї причини його посвідчити, є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України.

Під ухиленням від нотаріального посвідчення договору має розумітися як активна протидія цьому, так і пасивне небажання вчинити цю дію.

Частиною 3 статті 640 ЦК України визначено, що договір який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Так як сторони у справі домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, що підтверджено письмовими доказами, проте одна із сторін, а саме відповідач ОСОБА_2 ухиляється від його нотаріального посвідчення, а також враховуючи, що визнання відповідачем у справі позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про можливість визнання дійсним договору купівлі-продажу між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 .

Підстави набуття права власності регламентовані статтею 328 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем доведено обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 218, 220, 328, 392, 334, 638, 640, 655-657 ЦК України, ст.ст. 197, 200, 206, 211, 247, 258-259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсним та визнати за ОСОБА_1 право власності на:

-житловий будинок «А», загальною площею площею 64.9 кв. м., житловою площею 44.0 кв. м., веранду «а», сарай «Б», сарай «б», сарай «В», погріб «П», огорожа «1-2», розміщених по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко