У Х В А Л А

15 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 686/22475/25

провадження № 61-227вп25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В., розглянувши ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про визначення підсудності у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2025 року до Верховного Суду надійшла справа № 686/22475/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу разом з ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 серпня

2025 року про визначення підсудності.

Ухвала мотивована тим, що сторони є громадянами України та проживають за межами України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 є громадянином України та зареєстрований за адресою: с. Сокілець, Немирівського району, Вінницької області.

У матеріалах справи наявний витяг з реєстру актів про народження ОСОБА_3 з офіційним перекладом, апостилем.

Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Аналіз наведеної норми права свідчить, що підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянами України визначається ухвалою Верховного Суду у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.

При дослідженні матеріалів справи, надісланих до Верховного Суду, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами України, що підтверджується копіями паспортів громадян України.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Неаполь (Італія) у сторін народилася донька ОСОБА_4 .

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтвердили перебування/проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в Італійській Республіці на момент подачі позовної заяви та на теперішній час.

Наявні у матеріалах справи докази не підтверджують того, що сторони проживають за межами України, оскільки не надано належних доказів про дійсне (фактичне) місце проживання/перебування сторін із зазначенням їх адрес.

Допустимим й достатнім доказом підтвердження місця проживання сторін може вважатися актуальна довідка, видана уповноваженими органами у встановленій формі, яка має пройти легалізацію (проставлення апостиля), якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

У відповідності до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав

у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Таким чином, матеріали справи не містять належних доказів, що на цей час обидві сторони спору проживають за межами України.

За відсутності доказів того, що сторони проживають за межами України, відсутні правові підстави, передбачені процесуальним законом, для визначення суддею Верховного Суду підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відповідно до статті 29 ЦПК України.

Керуючись статтею 29 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У визначенні підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Матеріали цивільної справи № 686/22475/25 повернути до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню

не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць