Справа № 196/190/25
№ провадження 2/196/219/2025
02 вересня 2025 року с-ще Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: Костюкова Д.Г.,
за участю секретаря судового засідання: Дорошенко В.В.,
представника позивача: адвоката Тараненка П.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в с-щі Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 23 червня 2023 року), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним без реєстрації проживали він та його сім`я: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_2 проживав у не зареєстрованому шлюбі з його бабусею ОСОБА_5 з 1982 року та по день смерті останньої, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 04 липня 2017 року).
За життя 16 червня 2023 року ОСОБА_2 склав заповіт, згідно якого усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов`язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті, заповів йому. Заповіт посвідчений старостою сіл Новопідкряж, Супина, Проточі в межах Новопідкрязького старостинського округу Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Яркою М.В., зареєстрований в реєстрі за №02-20.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належав померлому спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.12.1988, виданого головою виконкому Царичанської районної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Царичанської районної ради народних депутатів №324/3 від 12.10.1988 року, зареєстрованого Дніпродзержинським БТІ 06.12.1988р. в книзі №1, за номером запису 129;
24.02.2025 при зверненні до державного нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 за заповітом йому постановою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно в цілому, у зв`язку з тим, що наданий ним дублікат заповіту не відповідає вимогам законодавства, оскільки за даними Спадкового реєстру наданий дублікат заповіту не зареєстрований, а заповіт, на підставі якого виданий вказаний дублікат - скасований.
Згідно довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради № 19 від 25.02.2025 року заповіт від імені померлого ОСОБА_2 в Новопідкрязькому старостинському окрузі Могилівської сільської ради посвідчувався 16 червня 2023 року і зареєстрований у реєстрі за №02-17. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій вищевказаний заповіт є скасованим згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 24.02.2025 року, № інформаційної довідки 80221000, за заявою від 07 травня 2024 року. Проте, заповіт не міг бути скасованим за заявою заповідача, оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а заповіт від його імені скасовано 07.05.2024 року.
Саме посадові особи органів місцевого самоврядування вносять до Спадкового реєстру відомості про посвідчення заповітів шляхом подання Державному підприємству «Національні інформаційні системи» або його філіям заяв про реєстрацію зміни і скасування заповітів та зміни і розірвання спадкових договорів (абзац другий пункту 2.3 розділу II Положення про Спадковий реєстр).
Вважає, що посадовою особою Могилівської сільської ради помилково було подано заяву про реєстрацію скасування заповіту від імені померлого ОСОБА_2 , про що внесено відповідний запис до Спадкового реєстру щодо скасування заповіту від 16.06.2023 року, що перешкоджає йому оформити права на спадкове майно. Виданий дублікат заповіту замість втраченого вже після смерті ОСОБА_2 мав би бути зареєстрований у Спадковому реєстрі, але реєстрацію не було здійснено і неможливо здійснити і на теперішній час через помилкове скасування заповіту ОСОБА_2 від 16.06.2023 року.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2025 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання. За клопотанням представника позивача витребувано від державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Наталії Юріївни належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 ; від Новопідкрязького старостинського округу Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області належним чином завірену копію заповіту, складеного ОСОБА_2 та посвідченого 16.06.2023 року в Новопідкрязькому старостинському окрузі Могилівської сільської ради, реєстровий №02-17 (а.с.44-45).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області відж 26 березня 2025 року за клопотанням представника позивача замінено первісного відповідача - Виконавчий комітет Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на належного відповідача - Могилівську сільську раду Дніпровського району Дніпропетровської області (а.с.75-76).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.84).
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Тараненко П.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та прохали їх задовольнити. В подальшому від позивача надійшла заява про розгляд справи у його та представника відсутність.
Представник відповідача Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області- Ярка М.В. в судовому засіданні пояснила, що 16 червня 2023 року ОСОБА_2 в приміщенні Новопідкрязького старостинського округу Могилівської сільської ради було складено та підписано заповіт, який був посвідчений нею, як старостою сіл: Новопідкряж, Супина, Проточі, в межах Новопідкрязького старостинського округу Могилівської сільської ради. 17 серпня 2023 року нею був посвідчений і дублікат заповіту. Однак, при реєстрації дублікату заповіту нею помилково до Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" було подано заяву не про реєстрацію дублікату заповіту, а на скасування заповіту за номером у Спадковому реєстрі 71778694, за реєстровим у журналі реєстрації нотаріальних дій №02-17 від 16.06.2023. Направлені нею листи щодо усунення виявленої помилки були залишені Дніпропетровською регіональною філією ДП "Національні інформаційні системи" без виконання. В подальшому від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають повністю (а.с.119).
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).
Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Так, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 23 червня 2023 року), який на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним без реєстрації проживав відповідач ОСОБА_1 та його сім`я: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.17, 20).
Також встановлено, що ОСОБА_2 проживав у не зареєстрованому шлюбі з бабусею позивача ОСОБА_5 з 1982 року та по день смерті останньої, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 , видане Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 04 липня 2017 року) (а.с.18).
За життя 16 червня 2023 року ОСОБА_2 склав заповіт, згідно якого усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов`язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті, заповів позивачу. Заповіт посвідчений старостою сіл Новопідкряж, Супина, Проточі в межах Новопідкрязького старостинського округу Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 , дублікат зареєстрований в реєстрі за №02-20? ? (а.с.19).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належав померлому спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 06.12.1988, виданого головою виконкому Царичанської районної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Царичанської районної ради народних депутатів №324/3 від 12.10.1988 року, зареєстрованого Дніпродзержинським БТІ 06.12.1988р. в книзі №1, за номером запису 129 (а.с.26-27, 33);
Позивач ОСОБА_1 спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 прийняв у встановленому законом порядку, подавши до Царичанської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, зареєстровану в реєстрі за № 617 від 28 серпня 2023 року (а.с.53).
25 січня 2017 року відповідачка ОСОБА_7 подала до Царичанської державної нотаріальної контори заяву, згідно якої повідомила, що їй відомо про те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_6 мати ОСОБА_8 залишила заповіт, який посвідчений 25 березня 2009 року секретарем виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі №05 на ім`я ОСОБА_9 , зі змістом заповіту вона ознайомлена (а.с.73).
Отже, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших спадкоємців на спірне спадкове майно ні за законом, ні за заповітом, які у встановленому порядку прийняли спадщину, не має, що підтверджується копією спадкової справи №147/2023 від 28.08.2023 року, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наявною у спадковій справі №147/2023 (а.с.53-62).
Постановою державного нотаріуса від 24 лютого 2025 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що? ? наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства та за даними Спадкового реєстру дублікат заповіту не зареєстрований, а заповіт, на підставі якого виданий вищевказаний дублікат - скасований (а.с.14-15).
Так, в судовому засіданні встановлено, що 16 червня 2023 року старостою Новопідкрязького старостинського округу Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Яркою М.В. був посвідчений заповіт за реєстровим №02-17, складений заповідачем ОСОБА_2 (а.с.103). 17 серпня 2023 року старостою Новопідкрязького старостинського округу Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Яркою М.В. був посвідчений дублікат заповіту за реєстровим №02-20, згідно заповіту за номером у Спадковому реєстрі 71778694 № витягу: 75251383 від 22.12.2023 (а.с.104).
Однак, при проведенні реєстрації дублікату заповіту старостою ОСОБА_6 помилково було подано заяву до Дніпропетровської регіональної філії ДП "Національні інформаційні системи" не про реєстрацію дублікату заповіту, а на скасування заповіту за номером у Спадковому реєстрі 717786945, за реєстровим у журналі реєстрації нотаріальних дій №02-17 від 16.06.2023 (а.с.102, 107-109, 113-114).
Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.
Право на заповіт здійснюється особисто фізичною особою з повною цивільною дієздатністю. Заповіт є правочином і безпосередньо пов`язаний з особою заповідача, повинен бути здійснений ним особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.
Зміст заповіту складають розпорядження заповідача відносно його майна, майнових прав та обов`язків. Ці розпорядження можуть бути зроблені заповідачем у будь-який час.
Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, за якими заповіт повинен складатися у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 12511252 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині третій статті 203 ЦК України.
Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту);?3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).
Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.
Судом встановлено, що при посвідченні заповіту були дотримані вимоги щодо його форми і посвідчення, визначені статтею 1247 ЦК України, зокрема, заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання, посвідчено старостою сіл Новопідкряж, Супина, Проточі в межах Новопідкрязького старостинського округу Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області Яркою М.В., записаний нею зі слів заповідача, до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_2 , власноручно підписаний ним у її присутності. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено.
Згідно статті 41 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, у приміщенні яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у приміщенні органу місцевого самоврядування, у приміщенні дипломатичного представництва або консульської установи. В окремих випадках, якщо особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також якщо того вимагають особливості вчинюваної нотаріальної дії, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза зазначеними приміщеннями.
Відповідно до статті 52 Закону України «Про нотаріат» про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. Кожна нотаріальна дія реєструється під окремим порядковим номером. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована, зазначається на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі. Запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії.
Главою 11 Розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) встановлено порядок реєстрації нотаріальної дії та визнання її вчиненою.
Пунктами 1-3 Глави 11 Розділу I Порядку визначено, що кожній нотаріальній дії присвоюється окремий реєстровий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчувальних написах. Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії.
Відповідно до пункту 1.7 Положення про Спадковий реєстр, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 липня 2011 року № 1810/5 відомості про заповіти, у тому числі посвідчені посадовими службовими особами, зазначеними в статтях 1251 та 1252 ЦК України, спадкові договори та внесення змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів, заведені спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину підлягають обов`язковому внесенню до Спадкового реєстру.
Згідно із пунктом 2.9 Положення про Спадковий реєстр реєстратор вносить відомості до Спадкового реєстру у день вчинення відповідної нотаріальної дії.
Внесення відомостей до Спадкового реєстру не залежить від волі спадкодавця, а є технічною дією, від якої не залежить зміст заповіту і дата та час його посвідчення.
Отже, скасування реєстрації заповіту у Спадковому реєстрі вже після смерті заповідача жодним чином не спростовує дійсності посвідченого заповіту, оскільки заповіт був посвідчений за життя спадкодавця, а внесення даних про заповіт до Спадкового реєстру не залежить від волі спадкодавця, є технічною дією, від якої не залежить зміст заповіту і дата та час його посвідчення.
Інакший підхід призводить до необґрунтованого покладення відповідальності на заповідача та спадкоємців, що є порушенням принципу поваги до волі заповідача та обов`язковості її виконання, а також неспівмірним втручанням держави у право спадкоємців за заповітом мирно володіти своїм майном.
Таким чином, направлення старостою до Дніпропетровської регіональної філії ДП «Національні інформаційні системи» заяви не про реєстрацію дублікату заповіту, а заяви про скасування заповіту, на підставі якого був виданий дублікат, є технічною помилкою, яка не впливає на волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження власним майном.
Вищевикладене відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові КЦС ВС від 25 січня 2023 року в справі № 754/3162/21, у постанові КЦС ВС від 17 листопада 2021 року у справі №755/8776/18.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК ), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Разом з тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.
Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Виходячи з того, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, спадщину прийняв, однак не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлений іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання його права власності на спадкове майно в судовому порядку, а тому його вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам та інтересам інших осіб,відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
При вирішенні питання про розподіл судового збору, судом враховується позиція позивача не стягувати судовий збір із відповідача.
Зважаючи на вищевикладене,? ? керуючись? ? ст.ст. 4, 206, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-
? ? Позовні вимоги ОСОБА_1 до Могилівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності:
- на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Судовий збір залишити за позивачем ОСОБА_1 .
? ? ? ? Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
? ? Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець с.Новопідкряж Царичанського району Дніпропетровської області, паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Царичанським РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області 01.03.2010р., РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 12 вересня 2025 року.
Суддя: Д.Г. Костюков