Справа № 314/2448/25
Провадження № 2/314/1448/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08.09.2025 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Швець О.В.,

за участі секретаря судового засідання Печонкіна В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вільнянськ у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 314/2448/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

за відсутності сторін та їх представників,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом позовної заяви від спільного шлюбу сторони мають дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 03.07.2020 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Син проживає разом із позивачем.

Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, про що Вільнянським районним судом Запорізької області 26.12.2022 винесено рішення по справі № 314/2789/22. В подальшому позивач одружилась та змінила прізвище на « ОСОБА_4 », про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 14.02.2025 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

З підстав, передбачених ст. 181-183 СК України, сторона позивача просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою судді від 06.06.2025 (після усунення недоліків) відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, визначено дату, час і місце проведення судового розгляду по суті із повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Визначено відповідачу 15-денний строк із дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України, у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Сторони в судове засідання не з`явились. Відповідно до заяви представника позивача, адвоката Зіменко О.В., яка надійшла до суду 10.06.2025, адвокат просить розгляд справи проводити без присутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задовольнити.

Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово та завчасно, шляхом надіслання судової повістки за останнім відомим місцем проживання.

Так, ОСОБА_2 не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191, ч.1 ст.278 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подав.

Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому, у відповідності до ч. 4 ст .223 ЦПК України, враховуючи думку сторони позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Заяв по суті справи та зустрічної позовної заяви подано не було, інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань.

Як передбачено ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

З`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку про те, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі таких встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Судом встановлено, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, про що Вільнянським районним судом Запорізької області 26.12.2022 винесено рішення по справі № 2789/22. В подальшому позивач одружилась та змінила прізвище на « ОСОБА_4 », про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 14.02.2025 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Сторони мають спільну дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 03.07.2020 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

На підставі наданої позивачем довідки виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області №78 від 29.05.2025, суд визнає підтвердженою й ту обставину, що дитина мешкає разом із матір`ю за вказаною у довідці адресою: АДРЕСА_1 . Інші докази у матеріали справи сторонами не надавались.

Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч. 8-9 ст. 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ч. 2-3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів відповідно до ч.1 ст.182 СК України суд має врахувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Проте, матеріали справи відповідних доказів не містять, особливостей стану здоров`я дітей позивачкою не повідомлено. Відомості про майновий стан, доведений розмір витрат не надані. Інших обставин, що мають істотне значення, зокрема, неможливості з боку батька нести витрати по утриманню дитини у визначеному законом розмірі, судом під час розгляду справи не встановлено.

Також, суд враховує, що за змістом ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом лише у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Підстав для застосування норми ч. 3 ст.182 СК України у даній справі не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов до суду пред`явлений 30.05.2025.

Також, суд враховує, що згідно з роз`ясненнями, наведеними у п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Захист інтересів дітей, на переконання суду, в інший спосіб із урахуванням встановлених обставин не є можливим.

Суду не надано належних та допустимих доказів щодо розміру щомісячних особистих витрат та коштів, необхідних на утримання сім`ї позивача. Проте, суд враховує, що встановлений чинним законодавством прожитковий мінімум, необхідний для задоволення щомісячних витрат спільних дітей сторін підлягає захисту та має бути достатнім.

Із врахуванням встановлених обставин, суд вважає за доцільне щомісячно стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини сторін у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.05.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

На підставі п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

За змістом ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1 211,20 гривень, із врахуванням розміру позовних вимог, від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явленні позову до суду (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), пропорційно розміру задоволених позовних вимог та мінімально визначеної суми судового збору відповідно до чинного законодавства, а саме на підставі п.1-1 ч.2ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.7 Закону «Про Державний бюджет України на 2025 рік»(із розрахунку 0,4*3 028,00 гривень).

Керуючись ст. 2, 7, 10, 12-13, 76-82, 89, 95, 128, 141-142, 178, 223, 229, 245, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 275, 278-279, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.05.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у сумі 1 211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) в дохід держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 08.09.2025.

Суддя Ольга Валеріївна Швець

08.09.2025