Березівський районний суд Одеської області
15.09.2025
Справа № 494/1898/25
Провадження № 2/494/952/25
УХ В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2025 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись з заявою адвоката Атаманчук Наталії Сергіївни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову по цивільній справі №494/1898/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ :

21.08.2025 року до Березівського районного суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025 року, вищевказана справа надійшла у провадження судді Римаря І.А.

Ухвалою суду від 29.08.2025 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Разом з позовною заявою, представником позивача подана заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 29.08.2025 року заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.

12.09.2025 року від адвоката Атаманчук Наталії Сергіївни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , надійшла повторно заява про забезпечення позову по вищевказаній справі, яка обґрунтована тим, що в разі невжиття заходів забезпечення позову правосуддя не досягне своєї мети, не буде ефективним та таким, що спрямоване на захист і відновлення порушеного права. Вказала, що у разі ухвалення рішення суду на користь позивача, та внаслідок невжиття заходів забезпечення позову відповідач відчужить майно, яке є предметом спору, що може призвести до неможливості реалізації прийнятого рішення. При поданні позову з майновими вимогами, без застосування заходів забезпечення позову, можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною.З метою збереження спірного майна та створення таким чином можливості виконання у майбутньому судового рішення про визнання права власності на спірну нерухомість необхідно забезпечити позов, шляхом накладення арешту на нерухомість, що є предметом спору. Захід забезпечення позову у вигляді арешту спірного майна не вирішить спору по суті та не задовольнить майнові інтереси позивача.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами першої та другої 150 ЦПК України передбачено: позов забезпечується:накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, забороною вчиняти певні дії;встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Представник позивача у заяві просить накласти арешт на 1/2 (одну другу) частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 9,4117 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0213, яка розташована на території Демидівської сільської ради Березівського району Одеської області; на 1/2 (одну другу) частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0011; на 1/2 (одну другу) частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0292 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0010; на 1/2 (одну другу) частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 64,2 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м.

Ознайомившись із змістом повторної заяви про забезпечення позову, яка надійшла до суду 12.09.2025, суд дійшов висновку, що її вимоги є тотожними із тими, у задоволенні яких ухвалою суду від 29.08.2025 року - відмовлено.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Розглядаючи заявлену вимогу, суд вважає, що заявником не приведено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги викладені у заяві доводи заявника та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Атаманчук Наталії Сергіївни, діючої в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову по цивільній справі №494/1898/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складення повної ухвали суду.

Суддя І.А. Римар