ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 736/1270/22

провадження № 61-3710св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_3 , на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2023 року у складі судді Чурупченка М. І. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 січня 2024 року у складі колегії суддів: Скрипки А. А., Євстафіїва О. К., Шарапової О. Л.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) про розірвання договору та відшкодування завданих збитків внаслідок невиконання зобов`язання.

Позовна заява мотивована тим, що 18 грудня 2020 року на публічному аукціоні ОСОБА_1 було отримано перемогу щодо одержання права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0205, площею 24,4760 га, яка розташована у межах Корюківської об`єднаної територіальної громади за межами населеного пункту за адресою: Чернігівська область, Корюківський район, Перелюбська сільська рада. Того ж дня, ОСОБА_1 укладений договір оренди землі щодо цієї земельної ділянки та сплачено річну орендну плату за неї на рахунок, вказаний у підписаному договорі. Відповідно до цільового призначення вказаної земельної ділянки, остання належить до категорії земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме категорії - рілля. Договір оренди вказаної земельної ділянки зареєстрований 30 грудня 2020 року. Після цього виділено межі зазначеної земельної ділянки та перенесено їх в натурі на місцевості.

В процесі тривалого безгосподарського використання вказаної земельної ділянки, остання заросла чагарниками та поодинокими деревами (молодняком), тому у квітні 2021 року ОСОБА_1 було найнято техніку, яка здійснила розкорчування дерев та чагарників на зазначеній земельній ділянці на площі 8 га.

26 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладений договір про надання послуг та подальшу реалізацію отриманої продукції, відповідно до якого відповідач повинен був розчистити його орендовану земельну ділянку від деревини та викупити деревину за зниженою ціною. Проте, відповідач умов договору не виконав.

Позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

розірвати договір про надання послуг та подальшу реалізацію отриманої продукції, укладений 26 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , у зв`язку із істотним порушенням відповідачем договору;

стягнути із ФОП ОСОБА_2 на користь позивача завдані збитки у сумі 906 570 грн, 2 994 894 грн пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, 15 300 грн штрафу за невиконання взятих зобов`язань, а всього 3 916 764 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено повністю.

Розірвано договір про надання послуг та подальшу реалізацію отриманої продукції, укладений 26 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 .

Стягнено з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки у сумі 906 570 грн, 2 994 894 грн пені за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 22 листопада 2022 року, 15 300 грн штрафу за невиконання взятих зобов`язань, всього - 3 916 764 грн.

Стягнено з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на загальну суму 29 297,40 грн, що включають: сплату судового збору - 13 397,40 грн; підготовку позовної заяви та копій документів адвокатом - 7 000 грн; виготовлення копій до позовної заяви - 1 500 грн; участь адвоката у судових засіданнях - 7 000 грн ; інші витрати направлені на збір доказів, направлення кореспонденції - 400 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що:

26 липня 2021 року між ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) укладений договір про надання послуг та подальшу реалізацію отриманої продукції, відповідно умов пункту 1.1 якого виконавець за завданням замовника надає послуги з розчищення та рубки (видалення) деревини на території земельної ділянки загальною прощею 24,476 га та набуває переважне право на викуп такої у повному обсязі за домовленою ціною, що складає 100 грн за 1 куб. м. Підписаним сторонами договором було визначено занижену вартість деревини, по якій останній мав переважне право її викупити. Договором було визначено, що послуги з розчищення та рубки деревини надаються виконавцем поетапно з переходом до кожного наступного етапу після підписання відповідного акта між замовником та виконавцем про виконання попереднього. До договору додавалася відповідна погоджена схема етапів з надання послуг, де було картографічно відображено межі ділянок, де виконавець надає послуги під час кожного етапу виконання договору. Серед інших обов`язків виконавця пунктами 3.4 та 3.5 цього договору було погоджено сторонами, що виконавець має приступати до надання послуг поетапно після підписання актів із замовником про виконання кожного попереднього етапу відповідно до пункту 1.4 цього договору та підписувати і передавати замовнику завершальний акт про виконання робіт, після виконання всіх етапів, вказаних у пункті 1.4 цього договору. Пунктом 7.4 вказаного договору визначено, що вивезення виконавцем чи іншими особами деревини, отриманої від виконання робіт, без проведення спільного обрахунку відвантаженої деревини (встановлення кубатури) замовником і виконавцем та проведення оплати за таку забороняється;

ФОП ОСОБА_2 розпочав роботи з очищення території шляхом відібрання деревини, серед розкорчованих дерев та чагарників, відповідно до початкового етапу, при цьому не складаючи гілки у кучі та не вживаючи заходів до групування відділених корчів. 21 грудня 2021 року на підставі клопотання ОСОБА_1 комісією у складі: громадянина ОСОБА_1 , головного лісопатолога ДСЛП «Київ лісозахист» Голика В. В., провідного лісопатолога ДСЛП «Київ лісозахист» Рижука В. М. спеціально обстежено спірну земельну ділянку, складено акт, де серед іншого встановлено, що центральна частина обстежуваної ділянки зрубана, більша частина зрубаних дерев викорчувана. Ліквідна лісопродукція із ділянки вивезена. Порубкові залишки не прибрані, підліскові чагарники не вирубані. Пні викорчуваних дерев згорнуті в купи та лежать посеред ділянки. Крім того, комісійно було проведено інструментальну зйомку зрубаної ділянки та встановлено орієнтовний об`єм отриманої ліквідної деревини. Комісією також було встановлено, що на площі біля 1,9 га дерева зрубані з кореня, де не відбулося розкорчування. Загальний стан очищення зрубу незадовільний. Вказані документи підтверджують факт невиконання ОСОБА_2 зобов`язань в частині надання послуг з очищення вказаної території. Внаслідок умисних дій ОСОБА_2 , який приховуючи свої дійсні наміри щодо небажання виконання взятих на себе зобов`язань в частині очищення території, з метою заволодіння деревиною, яка становила значну цінність, у період часу з 27 липня 2021 року по 02 листопада 2021 року самовільно, без підписання будь-яких документів, що погоджували об`єм вивезеної деревини, заволодів деревиною, як було визнано останнім, у об`ємі 630 куб. м, вартість яких відповідно до звіту про оцінку майна від 30 грудня 2021 складає 538 650 грн. Оскільки, ОСОБА_2 не здійснив жодної дії з очищення території та оплати вивезеної деревини, 31 січня 2022 року останньому було скеровано претензію з вимогою відшкодування ринкової вартості вивезеної деревини належної ОСОБА_1 , об`ємом 630 куб. м із земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0205 у період часу з 26 липня 2021 року по 02 листопада 2021 року. Відповідно до вказаної претензії кінцевим строком такої оплати було визначено 15 лютого 2022 року. Вказана претензія отримана особисто ОСОБА_2 - 11 лютого 2022 року. Разом з тим, відповідно до звіту про оцінку майна: деревини, породи береза, об`ємом 630 куб. м, складеного ПП «Агентство по експертній оцінці майна «Дисконт-К» ринкова вартість вивезеної ОСОБА_2 деревини станом на 05 жовтня 2022 року, складає 906 570 грн. Таким чином, ОСОБА_2 завдано прямі збити ОСОБА_1 у сумі 906 570 грн, чим було спричинено шкоду на вказану суму. Викладеними обставинами підтверджено факт істотного порушення ОСОБА_2 договору, укладеного 26 липня 2021 року, що вказує на необхідність його розірвання у судовому порядку;

оскільки з моменту самовільного вивезення деревини ОСОБА_2 допущено порушення та прострочення зобов`язання. Відповідно до пункту 6.5 підписаного договору сторона, винна у порушенні перед іншою стороною фінансових зобов`язань за цим договором сплачує 2 відсотки від суми боргу за кожний день прострочення. Документально підтвердженою датою початку прострочення ОСОБА_2 є 16 лютого 2022 року, що вказує на необхідність стягнення з останнього пені у розмірі 2 відсотків від суми 538 650 грн, що складає 10 773 грн за кожен день прострочення зобов`язання. Таким чином, оскільки ОСОБА_2 допущено прострочення 12 днів у лютому 2022 року, 31 день у березні 2022 року, 30 днів у квітні 2022 року, 31 день у травні 2022 року, 30 днів у червні 2022 року, 31 день у липні 2022 року, 31 день у серпні 2022 року, 30 днів у вересні 2022 року та 31 день у жовтні 2022 року та 21 день у листопаді 2022 року, загалом 278 днів, тому загальна сума пені, визначеної частиною третьою статті 549 ЦК України та пунктом 6.5 договору, складає 2 994 894 грн;

відповідно до пункту 6.4 договору за одноразову необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановленого станом на 01 січня 2021 року. Оскільки встановлено одноразові необґрунтовані відмови ОСОБА_2 від виконання своїх зобов`язань, що вказує на необхідність сплати штрафу у розмірі 1 700 грн, як передбачено договором на загальну суму 15 300 грн, зокрема за: самовільний перехід до розчищення та рубки деревини незалежно від погоджених етапів (порушення пунктів 1.3, 3.4 договору); неподання та не підписання поетапних та завершального акта про виконання робіт (порушення пункту 3.5 договору); негайне не припинення надання послуги після допущення порушень виконання умов договору (порушення пункту 3.9 договору); несплата в повному обсязі за набуту деревину (порушення пунктів 3.11, 7.3 договору); невиконання обов`язків в частині суцільного видалення зелених насаджень, деревини (порушення абзацу 1 пункту 3.1 договору); невиконання обов`язків в частині пиляння, деревини із залишковою висотою стовбура від землі не менше 0.5 метрів (порушення абзацу 2 пункту 3.1 договору); невиконання обов`язків в частині складання гілок та інших частин деревини у кучі для подальшої утилізації Замовником встановленим порядком (порушення абзацу 3 пункту 3.1 договору); не проведення спільного обрахунку відвантаженої деревини (встановлюють кубатуру) та не визначення її вартості (порушення пункту 7.2 договору); самовільне вивезення отриманої деревини (порушення пункту 7.4 договору).

Суд першої інстанції вказав, що положення договору в частині настання непереборної сили не можуть бути застосовані, оскільки вивезення деревини було завершено 17 листопада 2021 року, про настання таких обставин ОСОБА_5 , як того вимагають умови договору, на час подання позову ОСОБА_1 не повідомляв. При цьому достовірно встановлено, що настання військового стану не вплинуло на господарську діяльність ОСОБА_2 , оскільки останній продовжує укладати відповідні договори, купувати деревину, постачати таку, тобто здійснювати звичайну господарську діяльність.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 31 січня 2024 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2023 року змінено, викладено абзаци 1-4 його резолютивної частини у наступній редакції:

«Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Розірвати договір про надання послуг та подальшу реалізацію отриманої продукції, укладений 26 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 .

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки у сумі 906 570 грн, 906 570 грн - пені за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 22 листопада 2022 року, 15 300 грн - штрафу за невиконання взятих зобов`язань, всього: 1 828 440 грн.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 212,77 грн в рахунок часткового відшкодування понесених судових витрат, з яких: 5 790,65 грн- в рахунок часткового відшкодування сплаченого судового збору, 7 422,12 грн - в рахунок часткового відшкодування понесених витрат на професійну правову допомогу».

В іншій частині рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2023 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з встановленими судом першої інстанції обставинами справи (вивезенням деревини відповідачем без її відповідної оплати, та без здійснення сторонами договору спільних замірів об`ємів вивезеної відповідачем деревини. Терміном виконання зобов`язання, в частині оплати товару, є час, що має передувати такому вивезенню) та висновком про необхідність розірвання оспорюваного договору та стягнення з відповідача на користь позивача 906 570 грн. Суд апеляційної інстанції вказав, що оскільки під час розгляду цієї справи було встановлено, що внаслідок порушень відповідачем умов укладеного із позивачем договору, позивач втратив деревину, яка перебувала у його власності, вартістю 906 570 грн, не отримавши при цьому тих результатів, які бажав отримати внаслідок укладення договору від 26 липня 2021 року. Тому неправомірними діями відповідача позивачу було спричинено майнову шкоду у розмірі ринкової вартості належної йому деревини, а саме, в сумі 906 570 грн.

Доводи апеляційної скарги вказують, що ціна деревини, яку мав сплатити відповідач позивачу, становить 100 грн за куб. м, а тому відсутні підстави застосовувати для розрахунку розміру зобов`язання відповідача перед позивачем її ринкову ціну. Проте, ОСОБА_2 не враховано, що вказана пільгова ціна - 100 грн за куб. м деревини, була прямо прив`язана до виконання ним обов`язків з очищення території земельної ділянки, які не були відповідачем виконані, тому підстави для застосування зазначеної пільгової ціни відсутні. На думку апеляційного суду є необґрунтованими доводи ОСОБА_2 щодо завищення ціни отриманої деревини, оскільки на підтвердження вказаних доводів відповідач мав надати в ході судового розгляду справи документи, які підтверджують вказані аргументи, але жодних належних та достатніх, у розумінні приписів статей 77, 80 ЦПК України, доказів на спростування визначеної у звіті про оцінку майна ринкової вартості вивезеної деревини, відповідачем суду надано не було. При цьому, звіт про оцінку майна відповідачем не оспорювався, відповідних клопотань про призначення по справі судової експертизи, з метою встановлення вартості деревини, яка була вивезена відповідачем з ділянки позивача, відповідачем не заявлялось.

Твердження апеляційної скарги відносно того, що позивач не спонукав відповідача до належного виконання умов укладеного ними договору, не вказував відповідачу на порушення умов договору, спростовуються наданими позивачем доказами, які містяться у матеріалах справи, в тому числі, листами, які неодноразово позивачем скеровувалися відповідачу, повідомленням про порушення умов договору від 30 жовтня 2021 року, тощо.

Твердження відповідача щодо необхідності захисту прав позивача шляхом звернення до суду із вимогою про зобов`язання вчинення відповідачем певних дій, встановлених договором, не можуть заслуговувати на увагу, оскільки навіть за умови ухвалення відповідного судового рішення, його буде неможливо виконати, адже на площі понад 7,9 га виключається можливість повернення стовбурів вже спиляних дерев до висоти не менше 0,5 м від землі.

З доводами апеляційної скарги про те, що кінцевою датою виконання зобов`язань відповідача є дата завершення строку дії договору, а саме 01 вересня 2021 року, а тому строк дії договору, а відтак, i строк надання послуг, завершився саме 01 вересня 2021 року, і тому саме з цієї дати між сторонами виникли правовідносини, які є предметом розгляду цієї справи, i саме цієї дати договір втратив свою чинність, тому він не може бути розірваним у судовому порядку, апеляційний суд не погодився, оскільки вони суперечать пункту 8.1, укладеного 26 липня 2021 року між сторонами даного спору договору, яким визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, але не довше 01 вересня 2021 року. В той же час, згідно вказаного пункту договору чітко визначено, що цей договір діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, а частина формулювання «але не довше 01 вересня 2021 року» стосується погодженого сторонами договору строку виконання зобов`язань. Необґрунтованим є також твердження відповідача відносно того, що з 01 вересня 2021 року виникли правовідносини, які є предметом розгляду цієї справи, оскільки по справі достовірно встановлено, і вказана обставина не оспорюється сторонами, що договір, з приводу виконання якого розглядається спір, було укладено 26 липня 2021 року, у зв`язку із чим, і правовідносини (зобов`язання) сторін виникли у цей момент і діяли, як і спірний договір, до моменту його розірвання судом.

Суд апеляційної інстанції також погодився з тим, що відповідач відповідно до пункту 6.4 договору за одноразову необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань повинен сплатити позивачу штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановленого станом на 01 січня 2021 року.

Натомість, апеляційний суд не погодився із визначеним судом першої інстанції розміром пені за прострочення виконання зобов`язання, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 . Вказав, що згідно розрахунку позивача, з яким погодився суд першої інстанції, період прострочення відповідачем свого зобов`язання, на дату подання позову становить 278 днів, пеня у розмірі 2 відсотків від суми 538 650 грн складає 10 773 грн, за кожен день прострочення зобов`язання, і тому загальна сума пені, передбаченої пунктом 6.5. договору, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 2 994 894 грн. Апеляційний суд вважав за необхідне зазначити, що висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі, що значно більше перевищує суму простроченого зобов`язання, не можна вважати таким, який би відповідав завданню цивільного судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що зменшення неустойки (зокрема пені), відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін спору, виходячи із принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, апеляційний суд вважав за необхідне зменшити розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, до розміру заподіяних позивачу відповідачем збитків, тобто до суми 906 570 грн. При цьому, апеляційний суд зазначив, що оскільки пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, тому при зменшенні її розміру позивач не зазнає значних негативних наслідків у своєму фінансовому становищі, а відповідач не отримає несправедливий, невиправдано обтяжливий чи навіть непосильний фінансовий тягар.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2025 року ФОП ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 січня 2024 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що:

суди залишили поза увагою, що якщо договором визначений строк його дії, дія відповідного договору припиняється у відповідну дату, визначену в договорі. У пункті 8.1 договору сторони погодили строк його дії, а саме з моменту його підписання сторонами до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, але не довше 01 вересня 2021 року. Суди проігнорували положення договору, норми цивільного законодавства, правові висновки Верховного Суду, визначені у чисельних постановах, допустили вільне тлумачення положень договору зазначивши, що договір, який укладений між сторонами, діяв з моменту його укладення по дату розірвання його судом (постанови Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі 911/3276/20, від 07 серпня 2018 року у справі № 910/7981/17, від 18 листопада 2019 року у справі № 910/16750/18, від 14 липня 2021 року у справі № 911/1442/19);

суди помилково ототожнили поняття «договірне грошове зобов`язання» та поняття «збитки» та здійснили нарахування пені на суму нарахування збитків. Висновки Верховного Суду з цього питання відсутні;

суди залишили поза увагою, що з урахуванням умов договору, бажаними наслідками реалізації договору для позивача було: 1) отримання результату робіт у вигляді території земельної ділянки, на якій здійснено розпилювання покорчованих дерев з відділенням деревини, спиляні (видалені) саморослі дерева та інші зелені насадження з відділенням деревини, гілкові відходи згруповано в кучі для їх подальшої утилізації позивачем; 2) отримання оплати за деревину в розмірі 100 грн за 1 куб. м (із застосуванням при обрахуванні вказаної одиниці коефіцієнту 0,62). Разом з тим, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача завданих позивачеві збитків в розмірі ринкової вартості деревини, що визначена згідно звіту про оцінку майна від 30 грудня 2021 року, не відповідає характеру тих правовідносин, що склалися між сторонами за договором (їхніми правам та обов`язкам, що визначені умовами договору. Обраний позивачем спосіб захисту спрямований не на виконання зобов`язальних правовідносин, а на отримання безпідставно великого доходу. У разі коли особа, перебуваючи у зобов`язальних правовідносинах, зобов`язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов`язку чи уникає його, право позивача підлягає захисту судом на підставі пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України шляхом примусового виконання обов`язку в натурі (постанова Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/9167/19). Застосування позивачем норм статей 22, 623 ЦК України при визначенні способу захисту у вигляді стягнення завданих збитків не відповідає природі правовідносин між сторонами, що мають зобов`язально-договірний характер. Укладений між сторонами договір не передбачав отримання позивачем додаткового прибутку, понад погоджену сторонами вартість деревини у розмірі 100 грн за 1 куб. м. Відповідно до статті 623 ЦК України збитки, у разі порушення зобов`язання, мають обраховуватися як втрати саме від такого невиконання обов`язків. Натомість, позивач обраховує збитки виходячи з ринкової вартості майна;

суди залишили поза увагою, що умовами договору не встановлено такі обов`язки відповідача як прибрати територію, прибрати порубкові залишки. Вважає, що намір позивача направлений на отримання надмірного та неправомірного збагачення, що підтверджується тим, що позивач відповідно до пункту 4.2 договору не вимагав припинити роботи за укладеним в липні 2021 року договором, та не ініціював дострокового розірвання договору. 31 січня 2022 року на адресу було направлено претензію з вимогою відшкодувати ринкову вартість вивезеної деревини, не передбачену укладеним договором, підмінивши поняття збитків. Позивач жодного разу не звертався до відповідача з пропозицією (вимогою) щодо складання спільного акта недоліків у виконаних роботах. Акт встановлення фактів порушення ФОП ОСОБА_2 умов договору від 26 липня 2021 року складено особами, які перебувають в родинних відносинах, та є зацікавленими;

позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді прямих збитків та упущеної вигоди, оскільки позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинення відповідачем збитків, понесений збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками в розмірі 906 570 грн. Позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження можливості реального отримання доходів у разі належного виконання зобов`язання, а також вжиття кредитором заходів для їх одержання;

поза увагою судів залишилося те, що звіти про оцінку майна надані ПП «Агентство по експертній оцінці майна» не містять відомостей про попередження оцінювача про кримінальну відповідальність, тому ці докази не можуть бути використані як належні. Судами не було допитано оцінювача, а також членів комісії ДСПЛ «Київлісгоспзахист» з метою перевірки наданої оцінки та акта обстеження;

позивач безпідставно просить стягнути збитки у розмірі ринкової вартості деревини породи «береза» у кількості 630 куб. м, у той час, як достеменно встановлено, що такої деревини вивезено лише 569 куб. м, а різницю становить деревина інших пород, вартість яких не визначена;

суди безпідставно застосували передбачений умовами договору захід відповідальності у вигляді нарахування 2 % відсотків від суми боргу за кожен день прострочення фінансового зобов`язання, порушення якого мало місце 16 лютого 2022 року. Ураховуючи інститут неустойки та інститут збитків, можна дійти єдиного правомірного висновку про те, що пеня не може бути нарахована на суму збитків, а також, у даному конкретному випадку не встановлено дату, з якої такі збитки повинні були бути сплачені. Зазначені обставини дають змогу стверджувати про відсутність у позивача права на стягнення з відповідача пені;

суди помилково стягнули з відповідача штраф, оскільки відповідач не відмовлявся від виконання зобов`язань за договором; пунктом 6.4 договору передбачено відповідальність за одноразову відмову, в той же час позивачем нараховано цілих 9 випадків необґрунтованої відмови відповідача від виконання свої зобов`язань; з наведеного позивачем переліку порушень переважна більшість є надуманими, грунтуються на оціночних судженнях позивача або такими, що викликані діями самого позивача. Крім того, судом першої інстанції не розглянуто клопотання представника відповідача про сплив позовної давності та застосування наслідків спливу позовної давності щодо вимоги про стягнення штрафів.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить про те, що судові рішення оскаржуються в частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині не оскаржуються та в касаційному порядку не переглядаються.

Позиція інших учасників справи

У липні 2024 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_6 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені судові рішення - без змін.

Відзив на касаційну скаргу обґрунтований тим, що відповідачем не наведено жодних істотних порушень вимог матеріального чи процесуального права, допущених судами при ухваленні оскаржених судових рішень. Всі твердження, на які посилається представник відповідача, не заявлялися ним в ході судового розгляду першої інстанції, в тому числі щодо необхідності допитів свідків, дослідження документів, тощо. Відповідач з моменту подачі позивачем позовної заяви не долучив для спростування доводів позивача та підтвердження аргументації відповідача жодного доказу (документу), а всі його твердження є голослівним перекручуванням фактичних обставин справи. Доводи касаційної скарги є лише словами, без документальних підтверджень і лише особистим тлумаченням представником відповідача норм права та судової практики. Твердження представника відповідача щодо необхідності захисту прав позивача шляхом звернення до суду із вимогою зобов`язання вчинення відповідачем певних дій, встановлених договором, не може заслуговувати на увагу, оскільки за умови ухвалення вказаного рішення суду, його буде неможливо виконати, адже на площі понад 7,9 га виключається можливість повернення стовбурів вже спиляних дерев до висоти не менше 0,5 м від землі. Твердження представника відповідача про неможливість застосування у спірних правовідносинах статей 22 та 623 ЦК України не мотивовано.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 01 травня 2024 року у задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору відмовлено. Продовжено ФОП ОСОБА_2 строк для усунення недоліків касаційної скарги до 30 травня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2024 року поновлено ФОП ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2023 року та постанови Чернігівського апеляційного суду від 30 січня 2024 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу з суду першої інстанції.

У червні 2024 року матеріали цивільної справи № 736/1270/22 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 10 червня 2024 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України).

Фактичні обставини

Суди встановили, що 18 грудня 2020 року на публічному аукціоні ОСОБА_1 отримано перемогу щодо одержання права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0205, площею 24,4760 га, яка розташована у межах Корюківської об`єднаної територіальної громади за межами населеного пункту за адресою: «Чернігівська область, Корюківський район, Перелюбська сільська рада». Того ж дня, ОСОБА_1 укладений договір оренди землі щодо останньої та сплачено річну орендну плату за неї на рахунок, вказаний у підписаному договорі. Відповідно до цільового призначення вказаної земельної ділянки, остання належить до категорії земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме категорії - рілля.

30 грудня 2020 року ОСОБА_1 зареєстрований вказаний договір у державного реєстратора в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та останній набув право оренди щодо вказаної земельної ділянки.

Після набуття відповідних прав ОСОБА_1 за участю спеціаліста землевпорядника виділено межі зазначеної земельної ділянки та перенесено їх в натурі на місцевості.

Відповідно до пункту 5.1 вказаного договору оренди земельна ділянка передається в оренду для сільськогосподарського використання. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Вказана земельна ділянка має використовуватися у відповідності до правового режиму земель сільськогосподарського призначення.

Згідно з пунктом 8.4 вказаного договору ОСОБА_1 , як орендар, зобов`язаний приступити до користування земельною ділянкою після реєстрації права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Одночасно з цим, ОСОБА_1 встановлено, що в ході тривалого безгосподарського використання вказаної земельної ділянки, остання заросла чагарниками та поодинокими деревами (молодняком), без видалення яких неможливо розпочати її обробіток і розорювання, відповідно до отриманих документів. За таких обставин, у квітні 2021 року ОСОБА_1 було найнято техніку, яка здійснила розкорчування дерев та чагарників на зазначеній земельній ділянці на площі 8 га.

26 липня 2021 року між ОСОБА_1 як замовником та ФОП ОСОБА_2 як виконавцем укладений договір про надання послуг та подальшу реалізацію отриманої продукції.

Відповідно умов пункту 1.1 цього договору виконавець за завданням замовника надає послуги з розчищення та рубки (видалення) деревини на території земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0205, розташованої на території Чернігівська область, Корюківський район, Перелюбська сільська рада, загальною прощею 24,476 га та набуває переважне право на викуп такої у повному обсязі за домовленою ціною, що складає 100 грн за 1 куб. м.

Відповідно до пункту 1.2 вказаного договору послуги з розчищення та рубки деревини на вказаній у договорі земельній ділянці полягали у розпилюванні покорчованих дерев, з відділенням деревини, на яку виконавець набуває права переважного викупу, в межах зазначеної земельної ділянки, з подальшим групуванням гілкових відходів у кучі для утилізації встановленим порядком та спилюванні (видаленні) саморослих дерев та інших зелених насаджень (кущів, чагарників, тощо) з відділенням деревини, на яку виконавець набуває права переважного викупу, в межах зазначеної земельної ділянки, з подальшим групуванням гілкових відходів у кучі для утилізації встановленим порядком. При цьому вказаним договором було визначено, що послуги з розчищення та рубки деревини надаються виконавцем поетапно з переходом до кожного наступного етапу після підписання відповідного акта між замовником та виконавцем про виконання попереднього. До договору додавалася відповідна погоджена схема етапів з надання послуг, де було картографічно відображено межі ділянок, де виконавець надає послуги під час кожного етапу виконання договору.

Окремо розділом 3 цього договору було визначено обов`язок виконавця якісно та вчасно надавати, передбачені у пунктом 1.2 договору послуги замовнику, що включає в себе: суцільне видалення зелених насаджень, деревини, пиляння деревини із залишковою висотою стовбура від землі не менше 0,5 м, складання гілок та інших частин деревини, які не входять у обсяг, визначений пунктом 1.5 цього договору, у кучі для подальшої утилізації замовником встановленим порядком, відділення деревини, на яку набуває права виконавець відповідно до пункту 1.5 цього договору.

Серед інших обов`язків виконавця пунктами 3.4 та 3.5 договору було погоджено сторонами, що останній має приступати до надання послуг поетапно після підписання актів із замовником про виконання кожного попереднього етапу відповідно до пункту 1.4 цього договору та підписувати і передавати замовнику завершальний акт про виконання робіт, після виконання всіх етапів вказаних у пункті 1.4 цього договору.

Відповідно до пункту 5.8 договору на замовника покладався обов`язок здійснити оплату послуг виконавця, шляхом реалізації останньому деревини, отриманої від виконання робіт, по узгодженій сторонами ціні в порядку, встановленому розділом 7 цього договору. Відповідно до вказаного розділу деревину, отриману від виконання робіт, виконавець має право вивозити у зручний для нього час із завчасним повідомленням замовника про таку дію. При кожному вивезенні даної деревини виконавець та замовник проводять спільний обрахунок відвантаженої деревини (встановлюють кубатуру) та визначають її погоджену вартість. Після визначення вартості відпускної деревини, виконавець сплачує замовнику погоджену суму щодо відвантаженої деревини, після чого набуває право власності на зазначену деревину та здійснює її вивезення із земельної ділянки, де надаються послуги.

Згідно з пунктом 6.4 договору за одноразову необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановленого станом на 01 січня 2021 року.

Встановлено одноразові необґрунтовані відмови ОСОБА_2 від виконання своїх зобов`язань, що кожна окремо вказує на необхідність сплати штрафу у розмірі 1 700 грн, як передбачено договором на загальну суму 15 300 грн, зокрема за: самовільний перехід до розчищення та рубки деревини незалежно від погоджених етапів (порушення пунктів 1.3, 3.4 договору); неподання та не підписання поетапних та завершального акту про виконання робіт (порушення пункту 3.5 договору); негайне не припинення надання послуги після допущення порушень виконання умов договору (порушення пункту 3.9 договору); несплата в повному обсязі за набуту деревину (порушення пунктів 3.11, 7.3 договору); невиконання обов`язків в частині суцільного видалення зелених насаджень, деревини (порушення абзацу 1 пункту 3.1 договору); невиконання обов`язків в частині пиляння, деревини із залишковою висотою стовбура від землі не менше 0,5 метрів (порушення абзацу 2 пункту 3.1 договору); невиконання обов`язків в частині складання гілок та інших частин деревини у кучі для подальшої утилізації Замовником встановленим порядком (порушення абзацу 3 пункту 3.1 договору); не проведення спільного обрахунку відвантаженої деревини (встановлюють кубатуру) та не визначення її вартості (порушення пункту 7.2 договору); самовільне вивезення отриманої деревини (порушення пункту7.4 договору).

Згідно з пунктом 6.5 підписаного договору сторона, винна у порушенні перед іншою стороною фінансових зобов`язань за цим договором сплачує 2 відсотки від суми боргу за кожний день прострочення.

Відповідно до пунктів 7.1 - 7.4 договору деревину виконавець має право вивозити у зручний для нього час із завчасним повідомленням замовника про таку дію. При кожному вивезенні деревини виконавець та замовник проводять спільний обрахунок відвантаженої деревини (встановлюють кубатуру) та визначають її погоджену вартість. Після визначення вартості відпускної деревини, виконавець сплачує замовнику погоджену суму щодо відвантаженої деревини, після чого набуває право власності на зазначену деревину та здійснює її вивезення із земельної ділянки, де надаються послуги. Вивезення виконавцем чи іншими особами деревини без проведення спільного обрахунку відвантаженої деревини (встановлення кубатури) замовником і виконавцем та проведення оплати за таку забороняється.

03 листопада 2021 року, за доводами ОСОБА_1 , при особистій зустрічі сторін договору, ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що ділянку першого етапу, де вже вибрано деревину, він почне розчищати з 12 листопада 2021 року та, цього ж дня, надасть ОСОБА_1 документи щодо об`єму вивезеної деревини станом на 02 листопада 2021 року. Напередодні зустрічі сторін, 11 листопада 2021 року ОСОБА_1 в ході телефонної розмови із ОСОБА_2 , дізнався від останнього, що всі домовленості в силі і завтра такий надасть ОСОБА_1 всі відомості та підтвердить документально виконання першого етапу, в тому числі підготує відповідний акт, з відображенням необхідних даних щодо об`єму вивезеної деревини та надасть супровідні документи, що підтвердять вивезений об`єм.

12 листопада 2021 року у вечірній час, оскільки ОСОБА_1 ніхто не зателефонував, він прибув на земельну ділянку подивитися, чи розпочалися роботи по очищенню території, де виявив ОСОБА_2 з робітниками та три автомобілі на які здійснювалося завантаження деревини. Також, вказані особи, проводили завантаження своєї техніки, яка перед цим тралювала відібрані колоди. На запитання ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , що відбувається на його ділянці, чому йому той не зателефонував і не повідомив, що він вже приїхав на вказану ділянку та чи наявні у останнього підготовлені документи щодо об`єму вивезеної деревини та яка причина, що очищення ділянки так і не розпочалося ОСОБА_2 повідомив, що жодних документів на даний час щодо об`єму вивезеної ним деревини він надавати не збирається, надасть пізніше, коли матиме час, зараз він завантажить решту деревини і свою техніку, трактор та навантажувач, яка працювала на ділянці з початку робіт і буде їхати на свою базу у м. Ромни, а розрахунок відбудеться у м. Мена 15 листопада 2021 року коли підготує всі необхідні документи та відповідні акти. Додатково було погоджено, що оскільки очищення території не відбулося, як того вимагає договір, ОСОБА_2 оплатить вивезену деревину по ринковій ціні і сторони підпишуть акт, яким узгодять всі спірні питання порушення ним умов укладеного договору.

За твердженнями позивача, 15 листопада 2021 року ОСОБА_2 у визначений час не прибув до м. Мена, не надав ОСОБА_1 документи щодо об`єму вивезеної деревини, не здійснив оплату такої, не надав акт узгодження спірних питань. ОСОБА_1 зателефонував йому, на що ОСОБА_2 повідомив, що жодних документів щодо об`ємів вивезеної деревини він надавати ОСОБА_1 не збирається, і останній ще має довести, що деревину забрав він, грошові кошти замовнику сплачувати не буде, прибиранням території має займатися ОСОБА_1 самостійно.

Після звернення ОСОБА_1 до працівників правоохоронних органів, 17 листопада 2021 року до останнього надійшов лист від ОСОБА_2 № 18, датований 18 листопада 2021 року відповідно до якого останній визнав наявність між сторонами договірних відносин від 26 липня 2021 року, виконання ним першого етапу даного договору, вивезення із вказаної земельної ділянки станом на 02 листопада 2021 року - 630 куб. м деревини, отриманої внаслідок виконання умов договору та можливість оплати таким 63 000 грн замовнику та клопотав про надання рахунку для оплати вказаного об`єму деревини за ціною 100 гривень за куб. м.

З метою встановлення стану виконання договору було обстежено земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:0205, площею 24,4760 га, яка розташована у межах Корюківської об`єднаної територіальної громади за межами населеного пункту за адресою: Чернігівська область, Корюківський район, Перелюбська сільська рада та зафіксовано допущені виконавцем порушення умов договору.

Так, встановлено, що в межах земельної ділянки, де виконався перший етап договору, лише на частині відділено деревину від гілок, корчів та інших залишків деревини, при цьому на жодному метрі квадратному такої території її не очищено, гілки та залишки деревини не згруповані, поодинокі чагарники та кущі не видалені. На земельній ділянці, за межами частини такої, де виконувався перший етап робіт, виявлено самовільне вирізання стоячих дерев, зі зрізами стовбурів від землі від 10 до 20 сантиметрів у кількості 868 дерев, при цьому гілки та залишки деревини не прибрані та розкидані по всій території ділянки. Відділені стовбури дерев у межах ділянки відсутні. Із результатів отриманих обстеженням ділянки, встановлено прямий факт повного невиконання ОСОБА_2 обов`язків встановлених договором та завдання збитків, шляхом вивезення без будь-якої оплати деревини, яка знаходилася на даній ділянці.

Відповідно до отриманого від ПП «Агентство по експертній оцінці майна «Дисконт-К» звіту про оцінку майна: деревини, породи береза, об`ємом 630 куб. м. Деревина була вивезена із земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0205, що розташована у межах Корюківської об`єднаної територіальної громади за межами населеного пункту за адресою: Чернігівська область, Корюківський район, Перелюбська сільська рада, ринкова вартість вивезеної ОСОБА_2 деревини визначена на засадах незалежної оцінки, станом на 02 листопада 2021 року складає 538 650 грн.

21 грудня 2021 року на підставі клопотання ОСОБА_1 комісією у складі: громадянина ОСОБА_1 , головного лісопатолога ДСЛП «Київлісозахист» Голика В. В. , провідного лісопатолога ДСЛП «Київлісозахист» Рижука В. М. спеціально обстежено вказану земельну ділянку, складено акт, де серед іншого встановлено, що центральна частина обстежуваної ділянки зрубана, більша частина зрубаних дерев викорчувана. Ліквідна лісопродукція із ділянки вивезена. Порубкові залишки не прибрані, підліскові чагарники не вирубані. Пні викорчуваних дерев згорнуті в купи та лежать посеред ділянки.

Крім того, комісійно було проведено інструментальну зйомку зрубаної ділянки та виконаний суцільний перелік пнів дерев із обміром їх діаметрів біля шийки кореня та встановлено орієнтовний об`єм отриманої ліквідної деревини.

Комісією також було встановлено, що на площі біля 1,9 га дерева зрубані з кореня, де не відбулося розкорчування. Загальний стан очищення зрубу незадовільний. Вказані документи підтверджують факт невиконання ОСОБА_2 зобов`язань в частині надання послуг з очищення вказаної території.

Розмір завданих збитків відповідачем ФОП ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 на день пред`явлення позову, що відповідно до отриманого від ПП «Агентство по експертній оцінці майна «Дисконт-К» звіту про оцінку майна: деревини, породи береза, об`ємом 630 куб. м станом на 05 жовтня 2022 року складає 906 570 гривень.

31 січня 2022 року ОСОБА_1 було скеровано претензію ФОП ОСОБА_2 претензію з вимогою відшкодування ринкової вартості вивезеної деревини, належної ОСОБА_1 , об`ємом 630 куб. м із земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0205 у період часу з 26 липня 2021 року по 02 листопада 2021 року. Відповідно до вказаної претензії кінцевим строком такої оплати було визначено 15 лютого 2022 року. Вказана претензія отримана особисто ОСОБА_2 - 11 лютого 2022 року. Серед іншого, у вказаній претензії було повторно надано необхідні реквізити для проведення зазначеної оплати. При цьому вказаним документом пропонувалося ОСОБА_2 у позасудовому порядку вирішити наявний спір, але відповіді на цей документ надано останнім не було.

Позиція Верховного Суду

Щодо позовної вимоги про розірвання договору про надання послуг

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно зі статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і викон ати свої обов`язки відповідно до договору.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 червня 2022 року у справі № 911/3276/20, на яку є посилання в касаційній скарзі, зазначено, що:

«відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

7.7. Як встановили суди обох інстанцій, сторони Договору в пункті 11.1 передбачили, що Договір діє до 31.12.2019. Отже, строк дії Договору закінчився 31.12.2019. Водночас з позовною заявою про розірвання Договору Товариство звернулося до суду в листопаді 2020 року, тобто після закінчення строку його дії.

7.8. У постановах Верховного Суду, зокрема, від 07.08.2018 зі справи № 910/7981/17, від 18.11.2019 зі справи № 910/16750/18, від 14.07.2021 зі справи № 911/1442/19 викладено правовий висновок, відповідно до якого розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

7.9. З урахуванням викладеного Касаційний господарський суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що вимога Товариства про розірвання Договору задоволенню не підлягає.

7.10. Висновки судів попередніх інстанцій в цій частині не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.09.2020 зі справи № 920/418/19, на які посилається Товариство в касаційній скарзі в контексті застосування статті 16 ЦК України. Так, згідно з висновком, викладеним у зазначеній постанові Верховного Суду, право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 ЦК України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення) для захисту права, та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони.

Водночас право сторони договору звернутися до суду з вимогою про розірвання договору за наявності відповідних умов, передбачених договором чи законом, не є тотожним праву на таке розірвання, а свідчить про наявність спору щодо розірвання договору, який підлягає вирішенню судом з урахуванням усіх істотних обставин».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 серпня 2018 року у справі № 910/7981/17, на яку є посилання в касаційній скарзі, зазначено, що:

«розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. В іншому разі буде відсутній предмет спору, яким і виступає у такому разі договір. Отже, перш ніж розглядати по суті заявлену у справі вимогу про розірвання Договору (і іншу вимогу - про виселення відповідача з орендованого приміщення) господарському суду належало пересвідчитись, шляхом встановлення відповідних обставин та оцінки пов`язаних з цим доказів зі справи, у чинності такого Договору».

У справі, що переглядається:

у жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору;

відповідно до пункту 8.1 договорупро надання послуг, укладеного 26 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, але не довше 01 вересня 2021 року;

отже, строк дії договору закінчився 01 вересня 2021 року, з позовом ОСОБА_1 звернувся у жовтні 2022 року, тому позовна вимога про розірвання договору не підлягає задоволенню;

за таких обставин оскаржені судові рішення в цій частині слід скасувати, у задоволенні позову про розірвання договору - відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення збитків, пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, штрафу за невиконання взятих зобов`язань

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону (частини перша та друга статті 83 ЗК України).

Згідно з частиною третьою статті 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї земельної ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Аналогічні норми закріплені в частині другій статті 79 ЗК України.

Верховний Суд України у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-14цс15 зробив висновок, що багаторічні насадження не можуть розглядатися як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони розташовані, оскільки є складовою частиною цієї земельної ділянки.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (частина перша статті 792 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17 (провадження № 12-160гс19) зазначено, що: «особа, яка володіє та користується земельними ділянками, є належним землекористувачем та набуває права власності на врожай (посіви і насадження сільськогосподарських культур, вироблену сільськогосподарську продукцію), що вирощений на таких земельних ділянках».

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (стаття 623 ЦК України).

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина друга статті 22 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/422/18, на яку є посилання в касаційній скарзі, зазначено, що:

«відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Враховуючи припис частини четвертої статті 623 Цивільного кодексу України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.

Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Отже, підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував.

Врахувавши наведені законодавчі приписи та встановивши, що: позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих розірванням Договору, оскільки позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинення відповідачем збитків, понесення збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками в розмірі 5 950 000 грн.; позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження можливості реального отримання доходів у розмірі 5 950 000 грн. у разі належного виконання зобов`язання, а також вжиття кредитором заходів для їх одержання, що є необхідним при заявленні до стягнення упущеної вигоди; заявлена позивачем до стягнення сума коштів, що являє собою несплачену відповідачем вартість частки за Договором, є наслідком невиконання зобов`язання за Договором та не свідчить про наявність збитків у розумінні норм Цивільного кодексу України і, відповідно, не є ні упущеною вигодою, ні реальними збитками, - суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що підстави для задоволення позову відсутні».

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (частина перша, друга статті 264 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині судового рішення зазначаються, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Отже, вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

У справі, що переглядається:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків внаслідок невиконання зобов`язання. В обґрунтування позову вказав, що 26 липня 2021 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладений договір про надання послуг та подальшу реалізацію отриманої продукції, відповідно якого відповідач повинен розчистити його орендовану земельну ділянку від деревини та викупити деревину за зниженою ціною. Проте, відповідач умов договору не виконав. Просив стягнути із ФОП ОСОБА_2 на користь позивача завдані збитки у сумі 906 570 грн, 2 994 894 грн пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, 15 300 грн штрафу за невиконання взятих зобов`язань, а всього 3 916 764 грн;

суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, при задоволенні позову вказав, що 26 липня 2021 року між ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) укладений договір про надання послуг та подальшу реалізацію отриманої продукції, відповідно умов пункту 1.1 якого виконавець за завданням замовника надає послуги з розчищення та рубки (видалення) деревини на території земельної ділянки загальною прощею 24,476 га та набуває переважне право на викуп такої у повному обсязі за домовленою ціною, що складає 100 грн за 1 куб. м. Договором було визначено, що послуги з розчищення та рубки деревини надаються виконавцем поетапно з переходом до кожного наступного етапу після підписання відповідного акта між замовником та виконавцем про виконання попереднього, а також, що вивезення виконавцем чи іншими особами деревини, отриманої від виконання робіт, без проведення спільного обрахунку відвантаженої деревини (встановлення кубатури) замовником і виконавцем та проведення оплати за таку забороняється. Проте, ФОП ОСОБА_2 зобов`язання в частині надання послуг з очищення вказаної території не виконані, фактично встановлено факт вивезення деревини без оплати такої, без здійснення спільних замірів об`ємів такої ( ОСОБА_2 було визнано вивезення деревини у об`ємі 630 куб. м), вивезення якої було завершено 17 листопада 2021 року. З огляду на викладене, суди зробили висновок про наявність умисних дій ОСОБА_2 , який, приховуючи свої дійсні наміри щодо небажання виконання взятих на себе зобов`язань в частині очищення території, з метою заволодіння деревиною, яка становила значну цінність, та необхідність стягнення з відповідача збитків, а також пені та штрафу за порушення зобов`язання. Розмір збитків, завданих позивачу, суди визначили на підставі звіту про оцінку майна: деревини, породи береза, об`ємом 630 куб. м, складеного ПП «Агентство по експертній оцінці майна «Дисконт-К», відповідно до якого ринкова вартість вивезеної ОСОБА_2 деревини станом на 05 жовтня 2022 року, складає 906 570 грн;

при задоволенні позову суди не звернули уваги на те, що:

за умовами договору оренди землі від 18 грудня 2020 року, укладеному між ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області, сторони погодили, що: предметом договору є земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню (пункт 2.4). Здійснення орендарем без згоди орендодавця витрати на поліпшення стану земельної ділянки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цій земельній ділянці, не підлягають відшкодуванню (пункт 6.2). Поліпшення стану земельної ділянки, проведені орендарем за письмовою згодою з орендодавцем землі, не підлягає відшкодуванню (пункт 6.3); у пункті 8.3 договору сторони погодили права орендаря, а саме: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов цього договору; власності на посіви і насадження сільськогосподарських культур, на вироблену продукцію та отриманий дохід від їх реалізації; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; передавати в суборенду земельну ділянку або її частину за письмовою згодою з орендодавцем без зміни цільового призначення (т. 1 а. с. 17-20);

згідно з актом спеціального обстеження земельної ділянки загальна кількість пнів на ділянці становить 2799 шт (т. 1 а. с. 101-116), зрубаний загальний запас деревини складає 627 куб. м (т. 1 а. с. 118-122);

суди не врахували, що в договорі оренди сторони погодили, що спірна земельна ділянка не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню; залишили поза увагою, що уповноваженим власником спірної земельної ділянки є Корюківська об`єднана територіальна громада, а особа, яка володіє та користується земельними ділянками з цільовим призначенням - сільськогосподарського призначення, є належним землекористувачем та набуває права власності на врожай (посіви і насадження сільськогосподарських культур, вироблену сільськогосподарську продукцію), що вирощений на таких земельних ділянках; не встановили які права та інтересі позивача порушені, правову природу коштів, які просив стягнути позивач з відповідача, чи є вони збитками у розумінні норм ЦК України, причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та понесеними позивачем збитками та зробили передчасний висновок про задоволення позовних вимог про стягнення збитків, пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, штрафу за невиконання взятих зобов`язань. Тому оскаржені судові рішення в частині задоволених позовних вимог про стягнення збитків, пені та штрафу слід скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що судові рішення в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. Таким чином, касаційну скаргу слід задовольнити частково, судові рішення в оскарженій частині скасувати, у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору відмовити, в іншій частині справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , яка подана представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 січня 2024 року скасувати.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору про надання послуг відмовити.

Справу № 736/1270/22 в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення збитків, пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, штрафу за невиконання взятих зобов`язань передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 березня 2023 року та постанова Чернігівського апеляційного суду від 31 січня 2024 року в скасованих частинах втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко