Справа № 569/5811/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в особi головуючої судді Панас О.В.

при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Яреми С.В.

представника відповідача адвоката Домецького О.І.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

в с т а н о в и в: У провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням .

У пред`явленому до суду позові ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь 70000 грн. на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 жовтня 2024 року у справі №569/16296/22 за результатами розгляду кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001096 від 23.07.2022, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності; кримінальне провадження №0001096 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.125 КК України - закрито.

11 жовтня 2024 року зазначена ухвала набрала законної сили

При цьому, судом цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, який подано до суду 22.12.2022 для розгляду разом із кримінальним провадженням, не розглянуто.

Як встановлено ухвалою Рівненського міського суду від 03 жовтня 2024 року у справі №569/16296/22, 23 липня 2022 року, близько 10:00 год., ОСОБА_2 , перебуваючи у дворі загального користування будинку АДРЕСА_1 , на грунті постійних неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, умисно нанесла їй один удар відром по лівій руці в області зап`ястя, внаслідок чого спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого променевого-зап`ястного суглобу в проекції зовнішньої кісточки, синця із двома саднами на фоні по тильній поверхні лівої кисті в ділянці 3-5 зап`ястних кісток, які згідно висновку експерта, як кожне окремо, так і в своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Моральна шкода полягає у погіршенні самопочуття, оскільки відчувала підняття артеріального тиску через пережитий стрес, її стала мучити тривога і безсоння.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позов у межах його доводів. Просила задовольнити.

Як свідок ОСОБА_1 дала аналогічні показання. Окрім того, показала, що конфлікт між нею та відповідачкою виник через те, що вона попросила ОСОБА_2 вплинути на свого чоловіка, який своїми діями порушує правила співжиття мешканців їхнього будинку. Як наслідок відповідачка нецензурно вилаялася в її адресу та ударила відром.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ярема С.В., яка діє згідно доручення від 04.12.2024 № 017/02.5/12078, виданого згідно наказу, просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Домецький О.І., який діє згідно ордеру Серія ВК № 1183342 від 05.08.2025, у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Підтримав поданий до суду відзив з якого вважає що позивачем не доведено, що зазначені позивачкою захворювання або їхнє «погіршення» настали саме внаслідок дій позивачки , які мали місце 23.07.2022. Факт звернення Позивача до психіатра вже у 2020 році (після інциденту 20.07.2020, про який згадано в позові, але який не є предметом нього позову) свідчить про те, що вона могла мати певні проблеми зі здоров`ям, в тому числі психічним, ще до події 23.07.2022.

Має місце неспівмірність та необгрунтованість розміру визначеної моральної шкоди . Позивач просить стягнути з Відповідача 70 000 грн. моральної шкоди, посилаючись на "глибину та тривалість фізичних страждань" та "глибину душевних страждань". Проте, згідно з висновком експерта № 492 від 28.07.2022, тілесні ушкодження, заподіяні Позивачу, відносяться до ЛЕГКИХ ТІЛЕСНИХ УШКОДЖЕНЬ. Такі ушкодження зазвичай не передбачають значних тривалих фізичних чи душевних страждань, які б виправдовували такий значний розмір компенсації.

У поданій до суду відповіді на відзив від 18.08.2025 позивачка свою правову позицію щодо підстав звернення до суду та позовних вимог не змінила.

Ухвалою суду від 03.04.2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначене судове засідання з викликом сторін.

Ухвалою суду на місці задоволено клопотання позивачки про допит її як свідка та допит свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, преставника відповідачки, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи і наявні в них докази, та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 жовтня 2024 року у справі №569/16296/22 за результатами розгляду кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001096 від 23.07.2022, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Постановлено кримінальне провадження №0001096 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - закрити.

В ухвалі зазначено, що 23 липня 2022 року, близько 10:00 год., ОСОБА_2 , перебуваючи у дворі загального користування будинку АДРЕСА_1 , на грунті постійних неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, умисно нанесла їй один удар відром по лівій руці в області зап`ястя, внаслідок чого спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого променевого-зап`ястного суглобу в проекції зовнішньої кісточки, синця із двома саднами на фоні по тильній поверхні лівої кисті в ділянці 3-5 зап`ястних кісток, які згідно висновку експерта, як кожне окремо, так і в своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ухвала набрала законної сили11.10.2024.

Отже, кримінальне провадження було закрите, проте з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до висновку експерта № 492 від 28.07.2022, виконаного судово-медичним експертом Комунального закладу «Обласне бюро судово-медичної експертизи» Рівненської обласної ради, ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження а саме: два синці по передньо-внутрішній поверхні у середній третині лівого плеча, садно по зовнішній поверхні у нижній третині лівого передпліччя, синець в ділянці лівого променево-зап`ясного суглобу в проекції кісточки, по одному синцю на передній поверхні у верхній третині грудної клітки у верхніх частинах правої та лівої молочних залоз, які вона отримала 23.07.2022, як кожне окремо так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

А як було встановлено судом відповідачка нанесла позивачці удар відром по зап`ястю лівої руки, чим спричинила синець в ділянці лівого променево-зап`ясного суглобу в проекції кісточки. Належних та допустимих доказів на спростування цього відповідачкою не надано, а судом не встановлено.

Також 27.07.2022 ОСОБА_1 зверталася за медичною допомогою до Комунального підприємства «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради, куди вперше звернулася 07.08.2020 після нанесення їй 20.07.2020 тілесних ушкоджень. За результатами огляду 27.07.2022 лікарем психіатром стосовно ОСОБА_1 постановлено: Контактна. Настрій нестійкий. Емоційно лабільна. Тривожна, напружена. Астенізована. Фіксована на хворобливих відчуттях, психотравмуючій ситуації. Рекомендовано постійний прийом підтримуючого лікування та виписано ліки: Сонодеми 1 таблетка 1 раз в день, 30 дн. Еглоніл 200 мг 1 таблетка 1 раз в день, 30 дн.

Таким чином, враховуючи, що висновком експерта № 492 від 28 липня 2022 року встановлено заподіяння потерпілій (позивачу) шкоди, протиправність діяння відповідача та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останньої її заподіянні, суд приходить до висновку, що позивач, ОСОБА_1 було заподіяно моральну шкоду, відтак вона набула право на її відшкодування .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який приходиться сином позивачці, суду показав, що він не був очевидцем події. Зі слів мами знає, що 23.07.22 зранку ОСОБА_2 вдарила її відром по руці. Мама була дуже схвильована, пила ліки. Показав, що в цей день мама ходила в магазин, близько 12.00 год прибирала біля вхідних дверей. В цей день та наступні позивачка не могла спати,зригалася, загострилися її хронічні хвороби.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що 23.07.2022 вона була очевидицею того, як якась раніше не знайома їй жінка в АДРЕСА_1 , вбарила відром по руці ОСОБА_1 , яка була їй раніше знайома через матір.

Окрім того, судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського міського суду від 01.08.2024 було закрите кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст..49 КК України, а останнього звільнено від відповідальності., подія мала місце 23.07.2022, близько 12.35 год.

Як встановлено судом, з наданих та досліджених у суді письмових доказів, постановою Рівненського апеляційного суду від 22.02.2024 залишено в силі рішення Рівненського міського суду від 23.10.2023 згідно якого було частково задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто 5000,00 моральної шкоди з Держави України за незаконні дії працівників поліції по відношенню до неї.

При визначенні розміру моральної шкоди, то суд виходив з такого.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, позивач у позові посилається на те, що діями відповідача їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у її житті. Після побиття змушена була, не зважаючи на спекотну погоду, 2 тижні носити пов`язку на зап`ясті та сорочки з довгими рукавами, щоб прикрити жахливі синці та уникнути поглядів від перехожих. Також позивачка змушена була спілкуватися з психологом, щоб відновити душевну рівновагу.

Пережиті події змінили звичний спосіб життя позивачки , оскільки вона тепер весь час боїться. Стало необхідним перед виходом з дому завжди дивитися у вічко дверей, щоб переконатися, що поблизу немає ОСОБА_2 і можна вийти з дому. Для неї жахливо жити із кривдником в одному будинку, ніколи не почувати себе в безпеці, боятися виходити з квартири, бо ніколи не знаєш, в якому настрої сусід і що він може зробити сьогодні. Життя позивачки перетворилося на пекло і вона почала втрачати віру в те, що щось може змінитися на краще.

Після безпричинного нанесення відповідачкою ударів загальний стан здоров`я ОСОБА_1 значно погіршився. Відповідно до Виписки із медичної картки амбулаторного хворого від 21.01.2025, що видана Комунальним неприбутковим підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Центральний» Рівненської міської ради, на даний час ОСОБА_1 перебуває на «Д» обліку з приводу: Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Кризовий перебіг ІІ ст. ІІ ст. ризику судинних ускладнень. Високий ризик СН І ст. Дисметаболічнакардіоміопатія СН І ФК ІІ. ДЕП І ступеня змішаного генезу. Кохлео-вестибулярний синдром. Часті носові кровотечі. Часто має гіпертонічні кризи після стресових ситуацій (побиття сусідами 23.07.2022). ОСОБА_1 надано лікувальні і трудові рекомендації: Постійний прийом ліків в амбулаторних умовах згідно рекомендацій сімейного лікаря. Уникати психо-емоційних перенавантажень особливо негативного характеру. Дотримуватися режиму праці та відпочинку. Стаціонарне лікування два рази на рік.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , отримавши тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, в результаті винних дій відповідача, на момент вчинення відносно неї злочину поза всяким розумним сумнівом зазнала моральних та душевних страждань, у зв`язку із злочином проти життя та здоров`я.

Статтею 15 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другоїстатті 16 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо винає підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Визначення розміру відшкодування моральної шкоди по своєму характеру є доволі складним процесом. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (§ 62 рішення від 12 липня 2007 рокув справі «Stankov v. Bulgaria, заява № 68490/01).

У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 362/15/16-ц (провадження № 61-5805св20) зазначено, що «згідно з частиною першоюстатті9 Конституції Україничинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Ефективність національного засобу правового захисту за змістом статті 13 Конвенції не залежить від упевненості в сприятливому результаті провадження. Ефективність має оцінюватися за можливістю виправлення порушення права, гарантованого Конвенцією, через поєднання наявних засобів правового захисту.

Відповідно достатті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно доПостанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних наслідків, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом в постановах від 16.08.2021 у справі № 644/7193/17, від 15.01.2019 у справі № 185/442/16-к, 15.05.2019 у справі № 617/609/15-к, 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, 10.06.2021 у справі № 640/11750/17, 11.11.2020 року у справі № 455/229/17, 27.05.2021 у справі № 577/977/19, залишення позову без розгляду не перешкоджає потерпілій звернутися з цим позовом в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03.10.2024 у кримінальній справі № 569/16296/22 відповідача ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1ст.125КК Українина підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою обставиною, тобто судом не виправдано ОСОБА_2 ..

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 284 КПК передбачено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження.

Всі підстави закриття кримінального провадження поділяються на реабілітуючі та нереабілітуючі.

Реабілітуючими є ті підстави, що пов`язані з констатацією факту того, що підозрюваний /обвинувачений не вчинив злочин.

На противагу цьому нереабілітуючими є ті, що позитивно вирішують питання про вчинення особою злочину.

До реабілітуючих належать лише три підстави: встановлено відсутність події кримінального правопорушення; встановлено відсутність у діянні складу кримінального правопорушення; не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпано можливості їх отримати.

Відповідно, всі інші підстави є нереабілітуючими і передбачають констатацію факту вчинення особою кримінального правопорушення.

Зокрема, до нереабілітуючих підстав закриття кримінального провадження належить звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Підстави звільнення від кримінальної відповідальності закріплені в розділі ІХ Кримінального кодексу. Такими підставами є, зокрема, закінчення строків давності.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачу моральної шкоди,суд приходить до такого.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходить із встановлених у судовому засіданні обставин справи та відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`враховує глибину та тривалість фізичних страждань позивача, які виразились у відчуттях болю, враховує глибину душевних страждань позивачки, які виразились у її приниженні внаслідок вчинення стосовно неї злочину , а також враховуючи що 23.07.2022 року мав місце факт заподіяння позивачці фізичних ушкоджень і іншою особою, дії якої спричинили позивачці моральні страждання за які рішенням суду стягнуто моральну шкоду, звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди за заподіяння її працівниками поліції щодо притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, вказують на той факт що як мінімум незаконними діями і інших осіб їй було заподіяно моральну шкоду у цей період, тобто психологічний стан позивачки потребував відновлення у тому числі і в наслідок неправомірних дій відповідачки. Відтак є правові підстави для відшкодування моральної шкоди, яка була спричинена їй умисними неправомірними діями відповідача. Виходячи зі принципів розумності, виваженості та справедливості, вищевказаних обставин справи та наслідків, що наступили для позивача, суд вважає що позов підлягає до задоволення частково та стягнення на її користь з відповідачки шкоду в сумі 16 000,00 грн., з розрахунку 8000,00 грн. х 2 = 16 000,00 грн., що становить 2 розміри мінімальної заробітної плати, розмір якої визначений ст.8 ЗУ «Про Державний бюджет України» та з 01.01.2025 становить 8000,00 грн..

При подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 000 (шістнадцять тисяч) грн.. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 09.01.1997 р. Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області.

Повний текст рішення виготовлено 16.09.2025.

Суддя О.В.Панас