Справа № 515/1409/25
Провадження № 2/515/1775/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Олійник К. І., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

12 вересня 2024 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Олійнику К. І.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 15 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що позивачем не зазаначено у позовній заяві позивачем не зазначені підстави звернення з позовм про розірвання шлюбу саме у судовому порядку, незважаючи на те, що від шлюбу спільних дітей сторони не мають, а позовна заява не містить жовного доводу (посилання) про те, що відповідач ухиляється від подання відповідної спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Положеннями ч. 1 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений до суду одним із подружжя, коли один із подружжя заперечує проти розірвання шлюбу, у зв`язку з чим полегшений спосіб розірвання шлюбу, через органи РАЦС, є неможливим, або коли він не заперечує проти розірвання шлюбу, але ухиляється від подання відповідної спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За вказаних обставин, позивачу запропоновано у п`ятиденний строк з дня отримання ухвали суду подати до суду уточнену позовну заяву із зазначенням які саме підстави перешкоджають розірванню шлюбу з відповідачем в органах державної реєстрації актів цивільного стану, надати до суду докази ухилення відповідачем від подання відповідної спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану, тобто про те, що між сторонами існує спір, тощо.

16 вересня 2025 року від представника позивача, адвоката Кульчицького О. С., надійшла заява, в якуій останній посилається на те, що питання про характер правовідносин, належність та допустимість доказів суд повинен вирішувати у відповідності з вимогами статті 89 ЦПК України, а також наводить положення постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді у суді першої інстанції», зокрема про те, що суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Суд зауважує, що у даному випадку, суд, ухвалою від 15 вересня 2025 року, зобов`язав позивача надати суду пояснення та докази щодо неоможливості вирішення питання щодо розірвання шлюбу у позасудовому порядку, як це визначено законом (ч. 1 ст. 106 СК України), оскільки у судовому порядку розглядаются питання де є спір між сторонами.

Суд не зобов`язував позивача надавати до суду будь-яких доказів, що стосується предмету спору чи доведеності/не доведеності позовних вимог.

Разом з цим, суд зауважує, що нинішня редакція ЦПК України не визначає постанови Пленумів Верховного Суду України, як висновок чи правову позицію щодо засотування норм права. Висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладаються у лише постановах Верховного Суду.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 зазначено, що постанови пленумів судів касаційної інстанції та Верховного Суду України не є правотворчими чи правозастосовними актами, вони не встановлюють, не змінюють, не припиняють норм права та не є актами інтерпретації цих норм, визначеними чинним законодавством. Тому суди не мають вказані постанови враховувати.

За вказаних, суд вважає за необхідне надати позивачу додатковий строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: подати до суду уточнену позовну заяву із зазначенням які саме підстави перешкоджають розірванню шлюбу з відповідачем в органах державної реєстрації актів цивільного стану, із зазаченням фактів ухилення відповідачем від подання відповідної спільної заяви про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, тобто про те, що між сторонами існує спір, та (за наявності) надати до суду відповідні докази.

Дані недоліки мають бути усунені у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Якщо, заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважатиметься неподаною і повертається заявнику.

Керуючись ст. ст. 185, 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк на усунення недоліків у справі № 515/1409/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Запропонувати позивачу впродовж п`яти днів з моменту отримання даної ухвали, усунути недоліки позовної заяви згідно ухвали Татарбунарського районного суду Одеської області від 15 вересня 2025 року у справі № 515/1409/25 про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали будуть застосовані наслідки, передбачені частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К. І. Олійник