САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 713/2207/25
Провадження №2/726/554/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17.09.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал», від імені та в інтересах якого діє представник Грушевий Ю.В., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у якому представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання кредиту № 481 від 07.05.2024, станом на 16.07.2025, у розмірі 23 880,00 грн, яка складається з:

- заборгованості за кредитом 5 000,00 грн;

- заборгованості за відсотками 8 880,00 грн;

- штрафу 10 000,00 грн.

Представник позивача вказує, що 07.05.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 481 відповідно до якого відповідач отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 5 000,00 грн, строком на 120 днів з 07.05.2024 до 04.09.2024, зі сплатою відсотків у розмірі 540,2 % річних (1,48 % в день) від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 12 164,63 %.

Кредитний договір відповідач оформив у особистому кабінеті на сайті товариства та після ознайомлення із усіма умовами оферти, шляхом введення одноразового ідентифікатора акцептував умови договору. Кредит наданий, шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок, за реквізитами платіжної картки, яка була зазначена у особистому кабінеті. Зазначає, що 07.05.2024 відповідач підписав кредитний договір та того ж дня отримав кредитні кошти на рахунок у АТ КБ «ПриватБанк», а отже позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Оскільки відповідач не ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором, позивач просить стягнути заборгованість у судовому порядку.

Також просить стягнути із відповідача понесені судові витрати у справі на оплату судового збору та правничої допомоги у розмірі 10 600,00 грн.

Від відповідача ОСОБА_1 відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором сформований 21.07.2025 через систему «Електронний суд» та поданий до Вижницького районного суду Чернівецької області.

Ухвалою судді Вижницького районного суду Чернівецької області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано для розгляду до Садгірського районного суду м. Чернівці, за підсудністю.

Згідно із відомостями протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа 26.08.2025 передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 26.08.2025 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, судове засідання призначено на 10.09.2025 та в подальшому у зв`язку із неявкою відповідача у справі відкладено на 17.09.2025.

У позові представник позивача просить проводити розгляд даної справи за відсутністю позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив. Жодних клопотань від нього не надходило, відзиву на позов не скерував.

Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося.

Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, надавши їм відповідну оцінку, доходжу таких висновків.

Суд встановив, що 07.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 481 (далі Договір або кредитний договір), відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п. 1.2 та п. 1.3 Договору сума кредитного ліміту 5000,00 грн, строк кредитування 120 днів з 07.05.2024 до 04.09.2024.

Тип процентної ставки фіксована, дискантна та базова процентна ставка складає 1,48 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Денна процентна ставка становить 1,49157 % = (8949,40/5000)/120х100%.

Згідно з п.2.23 Договору кредит надається шляхом переказу коштів на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № 473121ХХХХХХ9204.

У п. 2 Договору вказано про порядок надання кредиту, а також зазначено про те, що клієнт у особистому кабінеті на сайті кредитодавця надає дані з метою отримання кредиту та формує заявку на отримання кредиту, після перевірки якої та у випадку її схвалення інформаційно-телекомунікаційна система генерує індивідуальну частину електронного договору, що є офертою та містить усі істотні умови.

Згода на укладення договору відбувається шляхом підписання введенням одноразового ідентифікатора, електронним підписом, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

У п. 8 Договору вказано про його підписання ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, після ознайомлення із Правилами надання грошових коштів у кредит.

До матеріалів справи позивач долучає анкету-заяву на отримання кредиту ОСОБА_1 від 07.05.2024 у якій відповідач вказує свої персональні дані, суму кредиту, яку бажає отримати та реквізити платіжної картки на яку мають бути зараховані кредитні кошти.

Також позивач надає Паспорт Договору про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 481 від 07.05.2024 у якому вказані основні умови кредитування та довідкова інформація щодо кредиту.

Даними довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» вих. №7/12589 від 03.07.2025 товариство повідомляє про виконання запиту ТОВ «ФК «Віва капітал», відповідно до Договору № М1805/1 від 18.05.2023, на переказ коштів у розмірі 5 000,00 грн 07.05.2024 об 11:22 на картковий рахунок № НОМЕР_1 , номер транзакції .

Також долучено вказаний договір про надання послуг з приймання та переказу платежів № М1805/1 від 18.05.2023, укладений між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та ТОВ «ФК «Віва капітал».

Відповідно до даних Довідки про ідентифікацію також підтверджується те, що ОСОБА_1 були перераховані кредитні кошти у сумі 5 000,00 грн 07.05.2024 об 11:22 на картковий рахунок № НОМЕР_1 , номер транзакції .

З наданого позивачем розрахунку заборгованості у ОСОБА_1 за Договором № 481 від 07.05.2024, станом на 16.07.2025, наявна заборгованість у розмірі 23 880,00 грн, яка складається з:

- заборгованості за кредитом 5 000,00 грн;

- заборгованості за відсотками 8 880,00 грн;

- штрафу 10 000,00 грн.

Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із того, що згідно із положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Договір про надання фінансового кредиту, укладений між сторонами в електронній формі, містить електронні підписи відповідача та представника позивача, тому має силу договору, укладеного у письмовій формі та підписаного сторонами, що відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію».

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 цього Закону).

У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

При цьому договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Тобто, у спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

В ході розгляду справи встановлено, що між сторонами укладений Договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 481 від 07.05.2024, у якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та визначили: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання.

Суд вважає, що домовленістю сторін було погоджено використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання договору. Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання ТОВ «ФК «Віва Капітал» перед відповідачем виконав, перерахував обумовлені кредитним договором кошти, що підтверджено документально.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.

Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором щодо оплати боргу у встановлений договором строк та не повернув ТОВ «ФК «Віва Капітал» заборгованість за кредитом та відсотками (не здійснив жодного платежу), а також позивачем нараховано відповідачу штраф.

Відповідач в свою чергу не надав суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він не укладав із ТОВ «ФК «Віва Капітал» вказаного вище кредитного договору та не отримував кредитних коштів на вказаний ним картковий рахунок.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 порушив умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів, а отже свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість у розмірі 23 880,00 грн, яку позивач підтверджує відповідним розрахунком.

Надаючи оцінку розрахунку заборгованості та підтвердження позивачем правомірності проведених нарахувань за Договором, суд вважає, що позовні вимоги в частині сплати штрафу в розмірі 10 000 гривень за кредитним договором не підлягають задоволенню, оскільки пунктом 18 Розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Суд встановив, що кредитний договір укладений 07.05.2024, відповідно заборгованість за штрафом нарахована після 24.02.2022, а отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Таким чином, позовна вимога в частині стягнення з відповідачки заборгованості за штрафом - є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Станом на 16.07.2025 відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, щодо оплати боргу та не повернув позивачу борг по тілу кредиту в розмірі 5 000 грн і за процентами в розмірі 8880,00 грн.

Відповідно до проведеного позивачем розрахунку, проценти нараховані за період до 04.09.2024, тобто в межах строку кредитування.

Згідно з положеннями частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».

Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що спірний кредитний договір укладений 03 січня07.05.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Разом з цим пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5%.

Оскільки Закон України № 3498-ІХ набрав чинності 24 грудня 2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, в період з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки складає 2,5 %, в період з 22 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року 1,5 %, а з 20 серпня 2024 року 1 %.

Отже, на підставі частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тобто з 20 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 не може перевищувати 1%.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту.

Таким чином розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 травня 2024 року у частині нарахування процентів за користування кредитом повинен бути здійснений наступним чином:

-за період з 07.05.2024 до 20.08.2024 (105 днів) 5000 х 1,48 % х 105 = 7 770 грн;

-за період з 20.08.2024 до 04.09.2024 (15 днів) 5000 х 1% х 15 = 750 гривень.

Всього розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у частині нарахування процентів за користування кредитом становить 8520,00 гривень (7 770,00 + 750,00).

Враховуючи наведені вище обставини та законодавство, яке регулює кредитні та зобов`язальні правовідносини, дослідивши матеріали справи суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи те, що відповідач не виконує свої грошові зобов`язання, суд вважає, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково, а з відповідача потрібно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 5000,00 грн та проценти в розмірі 8520,00 грн, а всього в сумі 13 520 гривень 00 копійок.

Також суд вирішує питання судових витрат у справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем, при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3 028 гривень 00 копійок (платіжна інструкція від 08.07.2025), а оскільки позов задоволений судом на 56,62 % (13520*100/23880), відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 1714,45 грн (3028 х 56,62 %).

Щодо стягнення із відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 10 600,00 грн суд зазначає таке.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження судових витрат у заявленому розмірі до суду позивач надає: копію Договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2025, укладений між позивачем та адвокатом Грушевим Ю.В. щодо надання правової допомоги у цивільних справах; копію ордеру адвоката; акт виконаних робіт від 26.06.2025 (про надання послуг з опрацювання кредитної справи 1 год, надання усної консультації 1 год, опрацювання державних реєстрів 2 год, пошук контактів боржника 2 год, підготовки пропозицій дій 1 год, підготовка претензії 1 год, здійснення телефонних дзвінків 1 год, виїзд за місцем перебування боржника 4 год, підготовка та подання позовної заяви 4 год, контроль справи) на суму 10 600,00 грн; рахунок № 26/26-01 від 26.06.2025 на вказану суму та платіжну інструкцію на підтвердження оплати наданих послуг 27.06.2025.

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на юридичну (правничу) допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт понесення таких витрат.

Клопотання про неспівмірність заявлених витрат відповідачем не надано, їх розмір не заперечувався.

Отже, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення понесених ним у зв`язку з розглядом справи судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення, а такі витрати у зв`язку із частковим задоволенням позову, необхідно стягнути із відповідача у справі, пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 6 001,72 грн (10 600 * 56,62%).

На підставі ст.ст. 42, 61 Конституції України, ст.ст.2, 15, 207, 526, 530, 536, 546, 549, 610 - 612, 625, 633-634, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-81, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-289, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ», , заборгованість за договором про надання кредиту № 481 від 07.05.2024 у розмірі 13 520 (тринадцять тисяч п`ятсот двадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ», , понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 714 (одна тисяча сімсот чотирнадцять) гривень 45 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 001 (шість тисяч одну) гривню 72 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя С. А. Асташев