ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8837/25 Справа № 185/3633/25 Головуючий у першій інстанції: Перекопський М. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі судді Перекопського М.М. від 20 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» обґрунтовуючи це тим, що він тривалий час знаходився у трудових відносинах з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля та за час роботи на даному підприємстві отримав професійні захворювання, які обумовлені умовами в яких він працював. На підтвердження своїх доводів позивачем надано довідку МСЕК, згідно якої йому 01.12.2021 року встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65%, з яких 30% - по ХОЗЛ (хронічне обструктивне захворювання легень), 25% - по ДПП (двусторонній плечолопатковий періартроз), 10% - по виробничій травмі акт Н1 №43 від 07.11.2014 року, 11.11.2021 року встановлено третю групу інвалідності безстроково . Первинно позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 10% - 20.10.2014 року. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що його турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням та у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом суму грошових коштів у розмірі 245000,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у від 20 червня 2025 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 120 000 (сто двадцять тисяч гривень) грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення, шляхом зменшення розміру стягнутої моральної шкоди до 40000,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 працював у ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до Акту №43 про нещасний випадок від 06 листопада 2014 року, пов`язаний з виробництвом, обставини, за яких стався нещасний випадок: 06.02.2013 року у 2-у зміну начальник зміни виробничої служби ОСОБА_1 після затвердження нарядів виробничих дільниць попрямував на промисловий майданчик шахти для контролю відвантаження і спуску матеріалів у шахту. О 16 годині 45 хвилин ОСОБА_1 прийшов на «0» відмітку допоміжного ствола, де проводився спуск матеріалів у шахту. Стовбурова поверхні ОСОБА_2 у цей час встановлювала вагони з матеріалами у кліть. Приблизно о 17 годині 10 хвилин начальник зміни ОСОБА_1 почав підклинювати фіксатор стопорів правої кліті та сказав стовбуровій поверхні ОСОБА_2 , що фіксатор відкриє сам. О 17 годині 15 хвилин при постановці вагона кліть штовхачем був притиснутий 5 палець правої кисті ОСОБА_1 до фіксатора рудниковою стійкою, якими був заповнений вагон. Після чого ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_2 показав закривавлений палець 1 попрямував до здоровпункту шахти. У здоровпункті шахти йому була надана перша медична допомога, та викликана бригада реанімації 8ВГО, якою постраждалий був доставлений до комунального закладу «Павлоградська міська лікарня №4» Дніпропетровської обласної ради». У лікарні ОСОБА_1 була ампутована нігтьова фаланга 5 пальця правої кисті та виданий листок непрацездатності серії АГГ №221230, але ОСОБА_1 листок непрацездатності на підприємство не надав та 07.02.2013 року вийшов на роботу у другу зміну згідно з графіком виходів. Втрата працездатності, у зв?язку з нещасним випадком, наступила пізніше, згідно лиска непрацездатності за №011579.

Згідно вказаного Акту, ОСОБА_1 встановлено діагноз: травматична ампутація нігтьової фаланги 5 пальця правої кисті.

Причинами нещасного випадку є: організаційні - порушення трудової і виробничої дисципліни у частині невиконання посадових обов`язків.

Згідно копії довідки МСЕК серії 12 ААА №000168 від 20 жовтня 2014 року ОСОБА_1 встановлено 10% втрати професійної працездатності без групи інвалідності.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24 вересня 2020 року, ОСОБА_1 встановлений діагноз: Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії, група В. Легенева недостатність другого ступеня. Двосторонній плечолопатковий періартроз, остеоартроз в поєднанні з періортрозами ліктьових, остеоартроз у поєднанні з періартрозами колінних суглобів, стійкий больовий синдром.

Даним актом встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання: працюючи начальником зміни виробничої служби №2, здійснював управління виробництвом і дотримання вимог охорони праці на шахті, координував роботу всіх дільниць у зміні. Внаслідок недосконалості технології, роботи шахтних механізмів і машин, відсутність можливості встановлення систем відсмоктування та уловлювання пилу підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Внаслідок технологічного обмеження робочого простору при обстеженні лав знаходження у вимушеній робочій позі

Відповідно до копії довідки МСЕК серії 12 ААА №062145 від 30 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 первинно-повторно встановлено 40% втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності безстроково.

Згідно копії довідки МСЕК серії 12 ААА №065830 від 01 грудня 2021 року, позивачу повторно встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65%, з яких 30% - по ХОЗЛ (хронічне обструктивне захворювання легень), 25% - по ДПП (двусторонній плечолопатковий періартроз), 10% - по виробничій травмі акт Н1 №43 від 07.11.2014 року, 11.11.2021 року встановлено третю групу інвалідності безстроково.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ст. 237-1КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши тяжкість ушкодження здоров`я, пов`язаного з виконанням ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, у зв`язку з чим довідкою МСЕК серії 12 ААА №000168 від 20 жовтня 2014 року ОСОБА_1 встановлено 10% втрати професійної працездатності без групи інвалідності; довідкою МСЕК серії 12 ААА №062145 від 30 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 первинно-повторно встановлено 40% втрати професійної працездатності без встановлення групи інвалідності та довідкою МСЕК серії 12 ААА №065830 від 01 грудня 2021 року, позивачу повторно встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65% та третю групу інвалідності безстроково; приймаючи до уваги стан здоров`я позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у повсякденному житті, необхідність реабілітації, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань; враховуючи дотримання засад розумності і справедливості, - місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 120000,00 грн, яка спричинена втратою здоров`я, внаслідок нещасного випадку на виробництві та отриманням професійного захворювання під час перебування у трудових стосунках з відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів завдання позивачу моральної шкоди, безпідставні та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами: актом про нещасний випадок, пов`язаного з виробництвом, актом розслідування професійного захворювання, довідками МСЕК, випискою із історії хвороби позивача щодо отримання ним професійних захворювань, які в свою чергу, спричинили моральні та фізичні страждання, та яким судом першої інстанції надана належна правова оцінка.

Доводи апелянта про те, що позивач був повідомлений про важкі, шкідливі та небезпечні умови праці та можливі негативні наслідки на стан його здоров`я не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки це не впливає на обов`язок відповідача відшкодувати моральну шкоду працівникові, спричинену в результаті професійного захворювання, що прямо передбачено нормами матеріального права, і зокрема ст. 237-1 КЗпП України.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова