Справа № 202/6405/25
Провадження № 2/202/3779/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 вересня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Cоловйової А.О., Василенко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати аліментів на утримання дружини, припинення стягнення заборгованості за аліментами,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача.

Ухвалою судді від 30.06.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху через несплату судового збору, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 14.07.2025 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати аліментів на утримання дружини, припинення стягнення заборгованості по аліментам до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначено, що з відповідачкою вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31.03.2021 року. У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в них народилася донька ОСОБА_3 . Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16.04.2021 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу); на утримання ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною шестирічного віку.

З метою примусового стягнення аліментів, відповідачка звернулася до державного виконавця Індустріального ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), після чого державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень щодо стягнення аліментів.

З моменту ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, він сумлінно здійснював виконання зобов`язань. Проте у 2024 році сталися суттєві зміни, які впливають на можливість подальшого виконання обов`язків по сплаті аліментів у встановленому судом розмірі. При цьому, позивач зазначає, що погіршився стан його здоров`я, змінилося матеріальне становище. В результаті нещасного випадку він отримав тяжку травму, яка призвела до обмеження його працездатності, через що йому надано третя група інвалідності; встановлено втрату працездатності на рівні 50 відсотків.

Позивач також вказує, що суттєво знизився рівень його доходу, оскільки наразі він отримує лише пенсію по інвалідності. В той же час, ОСОБА_2 є працездатною, не є інвалідом; йому відомо, що відповідачка є працюючою особою і тому може самостійно забезпечити своє утримання. Вважає, що стягнення аліментів на її утримання є безпідставним.

Зважаючи на вищевикладене, позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу); звільнити його від сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 , припинити стягнення заборгованості по аліментах на користь відповідачки.

Під час розгляду справи позивач підтримав позов, просив задовольнити.

Представник відповідача, адвокат Андрієнко І.С., під час розгляду справи заперечувала проти позову, зазначивши, що позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення стану його матеріального становища. Позивач із самого початку нерегулярно сплачував аліменти як на дитину, так і на утримання ОСОБА_2 , через що виникла заборгованість, яка станом на 07.07.20925 року становить 175 051,61 грн. Строк стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 вже сплинув, оскільки аліменти стягувалися до досягнення дочкою шестирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представником відповідача зазначено, що позивач мав заборгованість по аліментам на утримання доньки станом на 31.05.2025 року в розмірі 226 051,61 грн. 01.07.2025 ОСОБА_1 перерахував на погашення заборгованості 149 757,00 грн.; 02.07.2025 року перерахував 76 000 грн., що, на думку представника відповідача, спростовує те, що у позивача погіршилося матеріальне становище.

Також представником відповідача зазначено, що ОСОБА_1 має у власності земельну ділянку розміром 0,1 га; земельну ділянку площею 3,23 га, розташовану в с. Михайлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, яку передав в оренду; двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, автомобіль FORD TRANSIT CONNECT, 2015 року випуску. Позивач отримує пенсію, розмір котрої зростає, і неофіційно працевлаштований.

Водночас їх донька, маючи вади зору, навчається в спеціалізованій школі. Саме через це відповідач знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до шести років. Дитина потребує щоденного піклування та матеріальних вкладень задля належного фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку.

Враховуючи наведене, представник відповідача просила суд відмовити позивачеві у задоволені позову.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16.04.2021 року позивач ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 12.02.2021 року і до повноліття дитини. Згідно цього ж рішення суду, позивач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 12.02.2021 року і до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шестирічного віку.

Встановлено, що стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_2 припинено 25.07.2024 року у зв`язку із досягненням дитиною ОСОБА_6 шестирічного віку.

Відповідно до наданої позивачем копії довідки обласної МСЕК №3 серії 12 ААА №031529, 24.08.2024 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності безстроково, ступень втрати працездатності становить 50 відсотків.

З довідки розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що розмір пенсії, з якої утримуються у ОСОБА_1 аліменти становить у 2025 році 13 145,03 грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власників на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 має у власності: земельну ділянку розміром 0,1 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд; земельну ділянку площею 3,23 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в с. Михайлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, яка передана в оренду Сільському (фермерському) господарству «Надія»; двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,1 кв.м.; домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, автомобіль FORD TRANSIT CONNECT, 2015 року випуску.

Також встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , 2018 року народження, має вади зору, навчається в комунальному закладі освіти «Спеціалізована школа №12» Дніпропетровської обласної ради.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої і другої ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1089 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Частиною 3 цієї статті визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частиною другою статті 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання дитини, необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що стан його здоров`я і матеріальне становище настільки погіршилися, що це переважувало б його обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному рішенням суду розмірі.

Так, дійсно, позивачеві з серпня 2024 року встановлена третя група інвалідності з втратою працездатності 50 відсотків. В той же час, у липні 2015 року ОСОБА_1 погасив заборгованість за аліментами на утримання дитини у розмірі 225 767,00 грн. Крім того, позивач має у власності об`єкти нерухомості; одна із належних йому земельних ділянок площею 3,23 га передана у користування за договором оренди; позивач має у власності два автомобілі.

Стосовно вимог позивача про звільнення його від сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 , слід зазначити, що аліменти на утримання відповідачки за рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16.04.2021 року стягнуто до виповнення дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шестирічного віку, з чого слідує, що обов`язок сплачувати аліменти на утримання відповідачки сплив після 25.07.2024 року; на час розгляду цієї справи позивач не має обов`язку сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_2 . Тому позовні вимоги в цій частині позову є безпідставними і також не можуть бути задоволені.

Що стосується вимог позивача про звільнення від сплати заборгованості за аліментами на утримання відповідачки ОСОБА_2 , то як зазначалось вище, суд може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто законодавець визначив можливість звільнення від сплати заборгованості за аліментами повністю або частково у разі, якщо така заборгованість виникла через тяжку хворобу або іншу обставину, що має істотне значення. Проте позивачем такі обставини не доведені і судом не встановлені. Тому підстав для задоволення позову в цій частині суд також не вбачає.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не надано відповідних належних і допустимих доказів на підтвердження його позовних вимог, тому суд відмовляє у задоволені позову повністю.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 89,141,259 263-265,268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати аліментів на утримання дружини, припинення стягнення заборгованості за аліментами.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя - Бєльченко Л.А.