Провадження №2-о/523/443/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №15, в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою в якій просить встановити факт смерті його батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що він помер на території рф, а саме у м. Краснодарі Красонадрського краю рф, де він проходив лікування. Оскільки документи видані на території рф позбавляють його отримати належні документи в підтвердження смерті батька для оформлення такого факту, він вимушений звернутися до суду.

Встановлення факту смерті заявник пов`язує з необхідністю прийняття спадщини, після смерті свого батька.

Ухвалою судді від 11.08.2025р. відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку окремого провадження з викликом сторін.

ОСОБА_1 у призначене судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Від його представника адвоката Пацалової Т.М. надійшла заява про підтримання заяви та розгляду справи у їх відсутності.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не забезпечив участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином через систему «Електронний суд».

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо:

згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав;

чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення;

заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо:

згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі №644/6785/18, зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення юридичних фактів, які розглядаються судом в порядку окремого провадження.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України встановлення факту смерті особи в певний час проводиться у разі неможливості реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Доказами на підтвердження факту смерті є: медичні документи про смерть, письмова відмова органів державної реєстрації актів цивільного, неможливість одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт тощо.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлю наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Херсон. Згідно наданої копії свідоцтва про його народження серії НОМЕР_1 його батьком є ОСОБА_2 .

Отже, заявник у цій справі є сином ОСОБА_2 .

З представленої копії паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області 27.05.1996р., слідує, що таким був паспортизований громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Іджеван, Вірменія.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник вказує, що смерть його батька підтверджується медичним свідоцтвом про смерть та фотознімком з цвинтаря. Будь-які інші документи, які б підтверджували смерть його батька у нього відсутні.

Водночас, досліджуючи надану суду копію медичного свідоцтва серії 03 № 200296963 від 13.04.2025р. суд дійшов висновку, що такий доказ не є належним, тобто таким, що не підтверджує смерть саме батька заявника, з огляду на таке.

Так, згідно вказано свідоцтва 13.04.2025р. медичним закладом в м. Краснодарі рф була зафіксована смерть, мовою оригіналу, - « ОСОБА_3 », громадянина рф, маючого ідентифікаційний код, поліс страхування та постійне місце проживання на території рф в м. Краснодар. Таким чином не можна прийти до переконливого висновку, що громадянин України, стосовно якого ставиться питання про встановлення факту смерті, - ОСОБА_2 є той же самою особою зазначеною у копії медичного свідоцтва, виданої на території рф.

Крім того, з вказаного свідоцтва не можна встановити яким саме медичним закладом воно було видане з огляду на відсутність чітких відбитків печаток.

Щодо наданого фотознімку із зображення на пам`ятнику людини чоловічої статті, то таке не може слугувати доказам смерті, так як надгробна плита не має прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка похована, дату народження та її смерті.

Інших належних доказів на підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті.

Керуючись ст.ст.10,12,81,89,258-259,263-265,268,315-319 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про встановлення факту смерті залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 11 вересня 2025р.

Суддя