Провадження №: 2-о/752/411/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Митрофанової А.О., при секретарі Осадчук А.В., розглянувши за правилами окремого провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій заявник просить встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в місті Звенигород м.о. Одинцовський Московської області російської федерації, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного свідоцтва про смерть.

В обгрунтування поданої заяви заявник послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Звенигород м.о. Одинцовський Московської області російської федерації, померла його мати - громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про смерть №А-00356 від 27 березня 2025 року, виданою ЗАЦС Москви №116 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12 лютого 2025 року.

Встановлення факту смерті, як вказує заявник, має для нього юридичне значення, оскільки необхідне для забезпечення встановленого в Україні правового порядку регулювання правових наслідків смерті фізичної особи, зокрема, для внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України та видачі свідоцтва про смерть.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цією заявою.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 липня 2025 року відкрито окреме провадження та призначено розгляд справи на 27 серпня 2025 року.

В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явились, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Представник заявника подала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, судом встановлено таке.

Встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18 грудня 1962 року, актовий запис № 777.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_3 , виданого 23.08.2017, орган, що видав 8024 та копією листа Державної міграційної служби України від 23.06.2025 року №6.5-6691/2-25.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12 лютого 2025 року, виданого 97750046 Органом РАЦС Москви №46, актовий запис №9, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Звенигород м.о. Одинцовський Московської області російської федерації.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії довідки про смерть №А-00356 від 27 березня 2025 року, яке видане органом РАЦС Москви №116, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Звенигород м.о. Одинцовський Московської області російської федерації, причина смерті: набряк головного мозку, інфаркт церебральний, викликаний тромбозом церебральних артерій, гіпертензивна хвороба нирок з гіпертензивною хворобою з переважним ураженням серця і з серцевою недостатністю.

Відповідно доч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3 , яка померла у рф, заявник зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся під час проживання в країні, яка наразі є територією країни-агресора, а отримане свідоцтво про смерть на території рф не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України.

Згідно з п. 14 глави 1 розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зі змінами, у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.

Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до пунктів 4, 7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23 грудня 2022 року, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ст. 13 даної Конвенції було передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних сторін доказовою силою офіційних документів.

23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України від 01 грудня 2022 року №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22 січня 1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28 березня 1997 та вихід України з Конвенції від 22 січня 1993 та Протоколу від 28 березня 1997.

Дія Конвенції від 22 січня 1993 року та Протоколу від 28 березня 1997 року зупинена з 23 грудня 2022 року.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть смерть серії НОМЕР_1 від 12 лютого 2025 року, виданого 97750046 Органом РАЦС Москви №46, актовий запис №9, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Звенигород м.о. Одинцовський Московської області російської федерації..

Отже, вказане свідоцтво про смерть видано після повномасштабного вторгнення рф на територію України.

З матеріалів справи судом встановлено, що встановлення факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для державної реєстрації смерті його матері та в подальшому оформлення спадкових прав.

Отже, заявником обґрунтовано підставу звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті, яка настала, на території іноземної держави

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на території країни-агресора, а після її смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане свідоцтво про смерть на території російської федерації не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України, позаяк не визнається державними органами України, з метою захисту його законних прав та інтересів, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті.

Керуючись ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 12, 76-81, 89, 263-265, 273, 315-319, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, причина смерті: набряк головного мозку, інфаркт церебральний, викликаний тромбозом церебральних артерій, гіпертензивна хвороба нирок з гіпертензивною хворобою з переважним ураженням серця і з серцевою недостатністю, визнавши датою її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті - місто Звенигород м.о. Одинцовський Московської області російської федерації.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Митрофанова