Провадження №: 2/755/755/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Марфіної Н.В.,

за участі секретаря Мовчан А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду в місті Києві клопотання представника відповідача про передачу за підсудністю цивільної справи №755/21956/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

у с т а н о в и в:

13.12.2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Ухвалою суду від 26.12.2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 07.01.2025 року відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

19.08.2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю на розгляд Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Вимоги клопотання мотивовано тим, що 24.09.2021 року між сторонами спору був укладений договір позики на суму 15 000,00 доларів США. Того ж дня, 24.09.2021 року було укладено угоду до договору позики, якою сторони погодили співпрацю в інвестиційному проекті «Holland Park», який полягає в побудові і продажі житлового будинку (об`єкт інвестування). Сторони визначили, що кошти, які ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 , останній інвестує в проект від імені ОСОБА_3 і за ним закріплюється 25,00 кв.м. в Об`єкті інвестування. Отже, договір позики був змінений на інший правочин (новація), та набув ознаки договору доручення. 20.10.2021 року між відповідачем та ОСОБА_5 було підписано меморандум про наступне: Сторони прийняли рішення співпрацювати в інвестиційному Проекті «Holland Park-Vita village», який полягає в побудові і продажі житлових будинків. За 17948,00 доларів США інвестованих коштів ОСОБА_4 купує земельну ділянку з кадастровим номером 1:02:110:0077, решта інвестованих коштів направлені на будівництво житлових будинків відповідно укладеного між Сторонами Договору будівництва житлових будників № 2 від 20.10.2021 р. Цього ж числа, між ОСОБА_5 та відповідач уклали Договір будівництва житлових будинків АДРЕСА_1 , предметом якого є житлові будинки, які будуть збудовані на земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер 1:02:110:0077, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 28.10.2021 року відповідач придбав земельну ділянку

На виконання умов меморандуму, ОСОБА_4 28.10.2021 року придбав земельну з кадастровим номером 1:02:110:0077, на якій ОСОБА_5 мав здійснити будівництво об`єкту інвестування. 04.11.2022 року, між ОСОБА_5 та відповідачем укладено Угоду № 1 до меморандуму від 20.10.2021 року, яким внесено зміни до деяких пунктів Меморандуму, і у ній вказано, що сторонами не заперечується та підтверджується даною Угодою, що ОСОБА_4 діє не від власного імені, а від імені та в інтересах, зокрема, ОСОБА_3 на підставі договору доручення, а саме: договір позики від 24.09.2021 та угод (додаткових угод) до нього. 04.11.2022 року між ОСОБА_5 та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до договору будівництва житлового будинку №2 від 20.10.2021, якою внесено зміни в найменування та реквізити сторони замовника, а саме: «... та ОСОБА_4 , який діє не від власного імені, а від імені та в інтересах: 23) ОСОБА_3 на підставі договору доручення, а саме: договір позики від 24.09.2021 та угод (додаткових угод) до нього. Отже, справжня воля сторін правочину, як відповідача, так і позивача була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, що передбачені договором позики від 24.09.2021 року. Договір позики від 24.09.2021 року фактично був гарантією того, що ОСОБА_4 належним чином виконає зобов`язання щодо передачі грошових коштів з метою інвестиції у будівництво житлових будинків на підставі договору будівництва житлових будинків АДРЕСА_1 від 20.10.2021 року. Обґрунтовуючи клопотання представник відповідача посилається на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 29.01.2025 року у справі №755/13068/23, яка є аналогічною цій справі. Представник вказує, що після скасування Верховним Судом рішень попередніх інстанцій, справа №755/13068/23 була передана на розгляд Києво-Святошинського районного суду Київської області за виключною підсудністю. Справа, що розглядається, зокрема з урахуванням змісту Договору позики від 24.09.2021 року, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , та Угоди від 24.09.2021 до цього Договору, Меморандуму, що погоджений 20.10.2021 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , та Угоди № 1 від 04.11.2022 року до цього меморандуму; Договору будівництва житлових будинків №2 від 10.10.2021, укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , та Додаткової угоди № 1 від 04.11.2022 до цього Договору, а також, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.01.2025 у справі №755/13068/23, беручи до уваги, що будівництво житлових будинків « ІНФОРМАЦІЯ_1 » знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , має розглядатися відповідно до правил, визначених частиною першою статті 30 ЦПК України у Києво-Святошинському районному суду Київської області, а розгляд справи з порушенням правил виключної підсудності є підставою для скасування судового рішення.

У матеріалах справи наявні письмові заперечення представника позивача щодо клопотання сторони відповідача про передачу справи за підсудністю, у яких представник вказує, що за умовами додаткової угоди за договором позики, отримані відповідачем кошти мали бути використані для інвестування в житлове будівництво, однак в додатковій угоді не зазначено де та на яких умовах має здійснюватися будівництво. Відсутні докази, що будівництво мало проводитись на земельний ділянці з кадастровим номером 1:02:110:0077 і що позивач надав згоду на будівництво саме на цій земельній ділянці. Крім того, за даними державних реєстрів у відповідача відсутня будь-яка нерухомість, і земельної ділянки з таким кадастровим номером не існує. Позивачу нічого не було відомо про належну відповідачу земельну ділянку. Відповідачем не надано доказів про те, що на момент укладення договору позики (доручення) він повідомляв позивача про здійснення імовірного будівництва саме на зазначеній вище земельній ділянці, яка нібито належала відповідачу. Сторони домовились, що відповідач проінвестує кошти в будівництво, і позивач отримає не тільки 15000,00 дол. США, а й проценти у розмірі 22%. Про конкретні об`єкти будівництва мови не було.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала вимоги свого клопотання про передачу справи за підсудністю, просить клопотання задовольнити і додатково пояснила суду, що аналогічну справу вже розглядав Верховний Суд і вказав, що суду не врахували зміну договору позики на договір доручення. Інвестування відбувалось у проект «Холанд Парк» і в договорі будівництва є адреса і наявна прив`язка до нерухомого майна, а тому ця справа має розглядатись за правилами виключної підсудності.

Представник позивача в судовому засіданні заперечує проти задоволення клопотання сторони відповідача про передачу справи за підсудністю, просить відмовити у задоволенні такого клопотання і додатково пояснила суду, що в договорах укладених між позивачем та відповідачем немає адреси будівництва чи кадастрового номеру земельної ділянки.

Суд, вивчивши зміст клопотання сторони відповідача про передачу справи за підсудністю та додатки до нього, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що клопотання підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Згідно із частиною першою статі 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Розгляд справи судами з порушенням правил підсудності є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 369/238/15-ц (провадження № 14-117цс18)).

У разі конкуренції правил підсудності (статті 27 та 30 ЦПК України) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 07.07.2020 року у справі №910/10647/18 навела наступні висновки: У розумінні частини другої вст. 331 ЦК України житлові будинки, будівлі, споруди тощо охоплюються поняттям «нерухоме майно». Однак вказаний перелік об`єктів нерухомого майна не є вичерпним. Нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення. Особливістю правового режиму нерухомого майна є те, що у процесі створення воно може набувати статусу як незавершеного будівництвом нерухомого майна, так і завершеного нерухомого майна. Виходячи з аналізу чинного законодавства, вбачається, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - нерухома річ особливого роду: фізичне її створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. За статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Таким чином, майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав. На час звернення позивача з позовом у цій справі змінено положення ГПК України щодо правил визначення виключної підсудності спорів. У частині третій статті 16 ГПК України в попередній редакції йшлося про виключну підсудність господарським судам справ у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном. Натомість у частині третій статті 30 ГПК України в чинній редакції йдеться про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, тобто, перелік спорів цієї категорії розширено. Отже, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У своїй постанові від 16.02.2021 року в справі №911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду вказала наступне: У чинній редакції ГПК України частина третя статті 30 цього Кодексу вказує на виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, господарським судам за місцезнаходженням майна або основної його частини, що відповідає змісту частини першої статті 30 ЦПК України. За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном. Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору. Отже, слід дійти висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

У цій справі, 24.09.2021 року між позивачем, як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, був укладений договір позики за яким, позикодавець передав, а позичальник прийняв у позику грошові кошти в сумі 15000,00 дол. США і зобов`язався повернути кошти не пізніше 31.12.2022 року.

24.09.2021 року між сторонами було укладено Угоді до договору позики від 24.04.2021 року про наступне: Оскільки сторони прийняли рішення співпрацювати в інвестиційному Проекті «Holland Park», який полягає в побудові та продажу житлового будинку (далі Об`єкт інвестування), цим сторони домовились про наступне: 1. Кошти, які позикодавець передав позичальнику за договором позики від 24.09.2021 року у сумі 15000,00 дол. США, позичальник інвестує в Проект від імені позикодавця; 2. За позикодавцем закріплено 25,00 квадратних метрів в Об`єкті інвестування; 3. Після продажу позичальником Об`єкту інвестування сторони проводять перерахунок суми повернення коштів позикодавцеві відповідно до ціни продажу за квадратний метр та кількості закріплених квадратних метрів за позикодавцем, але вказаний перерахунок не повинен перевищувати суми позики плюс 22%.

20.10.2021 року між ОСОБА_5 , як виконавцем, та ОСОБА_4 , як замовником, був укладений Договір будівництва житлових будинків АДРЕСА_1 , за яким замовник доручає, а виконавець зобов`язується на умовах, викладених в цьому договорі, власними та залученими силами і засобами, виконати роботи по будівництву житлових будинків, які мають бути прийняті в експлуатацію та знаходитися у технічному стані, придатному для нормального їх використання та не матимуть недоліків. Житлові будинки 2 дуплекса по 125 кв.м., 3 таунхауса по 115 кв.м., які будуть збудовані на земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер :02:110:0077, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

20.10.2021 року ОСОБА_4 (сторона 1) та ОСОБА_5 (сторона 2) підписали Меморандум про наступне: Оскільки сторони прийняли рішення співпрацювати в інвестиційному Проекті «Holland Park-Vita village», який полягає в побудові і продажі житлових будинків (далі Об`єкт інвестування), цим сторони домовились про наступне: 1. Сторона 1 інвестує в Проект кошти у сумі 308000,00 дол. США. За 17948,00 дол. США інвестованих коштів Сторона 1 купує земельну ділянку з кадастровим номером :02:110:0077. Решта інвестиційних коштів направлені на будівництво житлових будинків відповідно до укладеного між Сторонами Договору будівництва житлових будинків АДРЕСА_1 від 20.10.2021 року.

Згідно наявного в матеріалах справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 28.10.2021 року відповідач придбав земельну ділянку з кадастровим номером :02:110:0077.

04.11.2022 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали додаткову угоду №1 до договору будівництва житлового будинку №2 від 20.10.2021 року, якою, зокрема, внесли зміни у найменування та реквізити сторони замовника: ….та ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах: 23) ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на підставі договору доручення, а саме: договору позики від 24.09.2021 року та угод (додаткових угод) до нього.

04.11.2022 року між ОСОБА_4 (Сторона 1) та ОСОБА_5 (Строна 2) була укладена Угода №1 до Меморандуму від 20.10.2021 року згідно якої: 3. Сторонами не заперечується та підтверджується даною Угодою, що Сторона 1 діє не від власного імені, а від імені та в інтересах: 23) ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на підставі договору доручення, а саме: договору позики від 24.09.2021 року та угод (додаткових угод) до нього, про що Стороні 2 було відомо з моменту укладання Меморандуму, далі Замовник.

Убачається, що в подальшому земельна ділянка з кадастровим номером :02:110:0077 була поділена на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :02:110:5089; :02:110:5090; :02:110:5091; :02:110:5092; :02:110:5093; :02:110:5094, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

09.11.2023 року між ТОВ «ВітаГарант» (Сторона 1) та ОСОБА_4 (Сторона 2 підписаний Меморандум про наступне: Оскільки 21.10.2021 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підписано меморандум щодо співпраці в інвестиційному Проекті «Holland Park-Vita village», якій полягає в побудові і продажу житлових будинків, до участі в якому ОСОБА_4 залучені інші фізичні особи, про що 04.11.2022 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено Угоду №1 до меморандуму від 20.10.2021 року. однак ОСОБА_5 не виконані на даний час зобов`язання за даним меморандумом та договором будівництва житлових будинків АДРЕСА_1 від 20.10.2021 року і додаткової угоди №1 від 04.11.2022 року до договору будівництва житлового будинку №2 від 20.10.2021 року, беручі до уваги, що ОСОБА_4 в повному обсязі виконані взяті на себе зобов`язання перед зацікавленими особами щодо придбання земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер :02:110:0077, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій ОСОБА_5 мав здійснити будівництво об`єкту інвестування та передав кошти ОСОБА_5 за договором будівництва житлових будинків АДРЕСА_1 від 20.10.2021 року, з метою забезпечення збереження шести земельних ділянок, що були створені в результаті поділу придбаної ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер :02:110:0077, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на яких в подальшому має бути здійснено будівництво житлових будинків (2 дуплекса по 125 кв.м., 3 таунхауса по 115 кв.м.), а також захисту прав і законних інтересів зацікавлених осіб, від імені яких діяв ОСОБА_4 , а саме: 23) ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на підставі договору доручення, а саме: договору позики від 24.09.2021 року та угод (додаткових угод) до нього, цим сторони домовились про наступне: 1. З метою збереження, можливості управління та захисту прав і законних інтересів всіх зацікавлених осіб, 08.11.2023 року до статутного капіталу Сторони 1 включено наступні земельні ділянки за кадастровими номерами :02:110:5089; :02:110:5090; :02:110:5091; :02:110:5092; :02:110:5093; :02:110:5094, які були створені в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:110:0077; 2. Сторона 1 бере на себе зобов`язання не здійснювати відчуження даних земельних ділянок іншим фізичним чи юридичним особам, не передавати їх у користування (позичку), оренду, лізинг, не здійснювати будь-яких дій, що можуть призвести до будь-якого обтяження даних об`єктів чи призвести до їх втрати; 3. Сторони дійшли згоди, що зазначені шість земельних ділянок можуть бути використані виключно для будівництва житлових будинків: 2 дуплекса по 125 кв.м., 3 таунхауса по 115 кв.м. та їх обслуговування в межах інвестиційного Проекту «Holland Park-Vita village»; 4. Сторони дійшли згоди, що на даний час вищезазначені земельні ділянки є частковим засобом забезпечення інтересів зацікавлених осіб, від імені яких в інвестиційному проекті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виступав ОСОБА_4 , а саме: 23) ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ); 5. Сторона 1 повинна надати безумовний доступ до земельних ділянок в разі початку підготовчих та будівельних робіт в рамках інвестиційного проекту «Holland Park-Vita village»; 6. Сторона 1 зобов`язана надати інформацію щодо вищезазначених земельних ділянок на запит осіб, визначених в пункті 4 цього Меморандуму в будь-який доступний спосіб.

У сукупності наведені документи свідчать, що позивач власними коштами прийняв участь у фінансуванні Проекту «Holland Park» з будівництва житлових будинків за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці з кадастровим номером :02:110:0077, яка в подальшому була поділена на шість земельних ділянок.

Із матеріалів справи та даних ЄДРСР вбачається, що судами розглядалась аналогічна справа №755/13068/23 і у своїй постанові від 29.01.2025 року Верховний Суд зазначив наступне:

- Суди встановили, що 06 вересня 2021 року між ОСОБА_6 (позикодавець) та ОСОБА_4 (позичальник) укладено договір позики;

- 06 вересня 2021 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено угоду до договору позики від 06 вересня 2021 року б/н, відповідно до якої сторони прийняли рішення співпрацювати в інвестиційному проекті «Holland Park», який полягає в побудові і продажі житлового будинку. Відповідно до пункту 1 вказаної угоди від 06 вересня 2021 року кошти, які позикодавець передав позичальнику за договором позики від 06 вересня 2021 року в сумі 20 000 дол. США, позичальник інвестує в проект від імені позикодавця;

- Відповідно до умов меморандуму ОСОБА_4 інвестує в проект 514 820 дол. США, з яких за 34 123 дол. США відповідач купує земельні ділянки на яких буде відбуватися будівництво проекту, решта інвестиційних коштів спрямовується на будівництво будинків відповідно до договору будівництва житлових будинків від 22 вересня 2021 року;

- Факт отримання коштів в розмірі 480 697 дол. США ОСОБА_5 від ОСОБА_4 підтверджується актом прийому-передачі грошових коштів від 22 вересня 2021 року, копія якого міститься в матеріалах справи;

- 04 листопада 2021 року укладена додаткова угода № 1 до меморандуму від 22 вересня 2021 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо внесення змін до пунктів 5.1 та 5.2, а також те, що ОСОБА_4 діє не від свого імені, а від імені та в інтересах ряду осіб, в тому числі пункт 3.25 і в інтересах ОСОБА_6 ;

- У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «зміна договору» (статті 651 - 654 ЦК України). Вона охоплює собою зміну договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 761/13409/15-ц (провадження № 61-31920св18);

- У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України);

- Зміна договору за згодою сторін є правочином, спрямованим на зміну цивільних прав та обов`язків. Під формою зміни договору розуміється форма правочину, на підставі якого відбувається зміна договору. Зміна договору призводить до зміни зобов`язання в частині, зокрема, предмета, місця, строків виконання. У разі зміни договору за взаємною згодою сторін зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору і втіленні такої зміни в належну форму (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року в справі № 541/2246/16-ц (провадження № 61-18545св18));

- Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України);

- Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація) (абзац 1 частини другої статті 604 ЦК України);

- Під новацією слід розуміти одну з підстав припинення зобов`язання, яка представляє собою домовленість сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року в справі № 483/2085/16-ц, провадження № 61-33184св18));

- При задоволенні первісного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором позики суди вважали, що між сторонами вчинено договір позики і кошти підлягають стягненню;

- Суди не звернули уваги, що ЦК передбачає конструкцію зміни договору та новацію як підставу припинення зобов`язань. Як наслідок суди не з`ясували: зокрема, з урахуванням пункту 1 додатковій угоді № 1 від 08 грудня 2022 року про те, що «кошти, які позикодавець передав позичальнику за договором позики від 06 вересня 2021 року у сумі 20000 дол. США, позичальник інвестує в проект Холанд Парк від імені позикодавця, для чого позичальник (довіритель) укладає з виконавцем договір на співробітництво (меморандум) та договір будівництва житлових будинків та передає кошти, отримані по договору позики. Цей договір позики набуває правової природи договору доручення», змісту договору будівництва житлових будинків від 22 вересня 2021 року, меморандуму від 22 вересня 2021 року, додаткової угоди від 04 листопада 2021 року № 1 до меморандуму від 22 вересня 2021 року, про що ж саме домовилися сторони, на якій підставі слід стягувати кошти та хто є належним відповідачем за цією вимогою.

Після повернення матеріалів справи №755/13068/23 до суду першої інстанції для здійснення нового розгляду, Дніпровський районний суд м. Києва своєю ухвалою від 21.02.2025 року передав справу на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області ураховуючи предмет спору, який виник із приводу нерухомого майна (житлових будинків Холанд Парк) розташованих у Вишгородському районі Київської області, що є визначальною ознакою виключної підсудності розгляду справи за місцем знаходження такого майна.

Вишгородський районний суд Київської області своєю ухвалою від 18.08.2025 року передав справу №755/13068/23 на розгляд Києво-Святошинського районного суду Київської області, оскільки будівництво житлових будинків «Холанд Парк» знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , а не за адресою, вказаною Дніпровським районним судом міста Києва.

Ураховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання сторони відповідача про передачу справи на розгляд Києво-Святошинського районного суду Київської області за правилами виключної підсудності підлягає до задоволення, оскільки позивач вимагає повернення йому коштів, які він передав відповідачу для здійснення останнім інвестування від імені позивача в проект « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що полягає в побудові та продажу житлового будинку (Об`єкт інвестування), і при цьому судом встановлено, що Проект «Holland Park» з будівництва житлових будинків відноситься до Фастівського району Київської області за адресою: АДРЕСА_2 (земельна ділянка з кадастровим номером :02:110:0077, яка в подальшому була поділена на шість земельних ділянок).

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 31, 32, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника відповідача про передачу за підсудністю цивільної справи №755/21956/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів задовольнити.

Цивільну справу №755/21956/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів передати на розгляд Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений 16.09.2025 року.

Суддя