Провадження № 2/522/2633/25
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2025 року Суддя Приморського районного суду м. Одеси Ковтун Ю.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 03 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк». Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Сторони повідомлялися належним чином про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін.
Ухвала суду від 03 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку «Укрпошта» двічі направлялася відповідачці за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, проте повернулася на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» та «За закінченням терміну зберігання».

Положеннями статті 174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до статей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідачка не скористалася своїм процесуальним правом та не направила до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 15 вересня 2025 року.

Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2018 ОСОБА_1 підписала заяву № 201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні та надати кредитну картку. Також просила банк встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 9000,00 грн.

Відповідно до заяви реальна річна процентна ставка складає 59,25%.

Підписавши заяву відповідачка підтвердила, що отримала у непошкодженому стані платіжну картку з ПІН-кодом, з правилами користування платіжною карткою ознайомлена та зобов`язалася їх дотримуватися.

Також 26.06.2018 ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 14).

Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту за договором №201 від 26.06.2018 ОСОБА_1 26.06.2018 встановлено кредитний ліміт у розмірі 9000,00 грн, який в подальшому неодноразово збільшувався та 03.03.2022 було встановлено кредитний ліміт 44344,00 грн (а.с. 26).

Відповідачка не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 27зв. 29 ) та підтверджується випискою по рахунку за період з 26.06.2018 по 06.10.2024 (а.с. 30 36).

Згідно з розрахунком позивача станом на 06.10.2024, заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитним договором №201 від 26.06.2018 становить 66729,90 грн, з яких: 40764,30 грн заборгованість за сумою кредиту; 25965,60 грн заборгованість за відсотками; 0 грн. заборгованість за комісією.

08.06.2023 ОСОБА_1 підписала заяву № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій просила надати їй споживчий кредит на наступних умовах: цільове призначення: а) погашення заборгованості; б) сплата разової комісії банку, сума: 24406,29 грн з метою погашення заборгованості 24406,29 грн; строк: (в місяцях) 36; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 1,6%, розмір процентної ставки: 0,01% річних (п. 2 6) (а.с. 13).

Також 08.06.2023 ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 13зв.).

Відповідно до платіжної інструкції від 08.06.2023 ОСОБА_1 отримала грошові кошти у сумі 24406,29 грн. Призначення платежу: надання кредитних коштів за договором № від 08.06.2023 (а.с. 26зв).

Відповідачка не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 26зв 27) та підтверджується випискою по рахунку за період з 08.06.2023 по 06.10.2024 (а.с. 29зв 30).

Згідно з розрахунком позивача станом на 06.10.2024, заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитним договором № від 08.06.2023 становить 29020,08 грн, з яких: 23261,21 грн заборгованість за сумою кредиту; 2,14 грн заборгованість по процентам; 5756,73 грн. заборгованість за комісією.

07.10.2024 на адресу відповідачки, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, ПАТ «ПУМБ» було направлено письмову вимогу (повідомлення), в якій банк вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку погасити заборгованість в загальному розмірі 95749,98 грн.

Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 кредитних договорів №201 від 26.06.2018 та № від 08.06.2023, отримання відповідачкою позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачкою умов, укладеного договору.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаними кредитними договорами відповідачкою суду не надано.

Враховуючи викладене, з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №201 від 26.06.2018 у розмірі 66729,90 грн, з яких: 40764,30 грн заборгованість за сумою кредиту та 25965,60 грн заборгованість за відсотками, а також за кредитним договором № від 08.06.2023 у розмірі 23263,35 грн, з яких: 23261,21 грн заборгованість за сумою кредиту; 2,14 грн заборгованість по процентам.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії за Договором № від 08.06.2023 у розмірі 5756,73 грн, суд зазначає наступне.

Згідно Заяви № на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 08.06.2023, комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 1,6%.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі №740/4328/14.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16.

Крім того, аналізуючи норми ст. ст. 549-552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, суд вказує на те, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання.

Проте, положеннями параграфа 1 «Позика» Глави 71 Розділу І Книги п`ятої ЦК України не передбачено такого наслідку укладення договору позики як сплата комісії.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості по комісії в сумі 5756,73 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2276,76 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 599, 610-612, 626, 628, 634, 638, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 10-13, 81, 89, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (; адреса: м.Київ, вул. Андріївська, буд.4) заборгованість:

- за кредитним договором №201 від 26.06.2018 у розмірі 66729,90 (шістдесят шість тисяч сімсот двадцять дев`ять грн 90 коп.) гривень.

- за кредитним договором № від 08.06.2023 у розмірі 23263,35 (двадцять три тисячі двісті шістдесят три грн 35 коп.) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (; адреса: м.Київ, вул. Андріївська, буд.4) судовий збір в розмірі 2276,76 (дві тисячі двісті сімдесят шість грн. 76 коп.) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Юлія КОВТУН