УХВАЛА

15 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 569/2321/24

провадження № 61-11636ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до

ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому просив суд:

1) зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2) визначити такий спосіб участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні доньок:

- щороку на наступну неділю після дня народження доньок у період з 10.00 по 17.00, позивач зобов`язується забирати дітей за місцем їх проживання чи перебування, яке завчасно зобов`язана повідомити відповідач та повертати дітей у вказане відповідачем місце до 17.00 год.;

- щороку на наступну неділю після дня народження батька, період з 10.00 по 17.00, позивач зобов`язується забирати дітей за місцем їх проживання чи перебування, яке завчасно зобов`язана повідомити відповідач та повертати дітей у вказане відповідачем місце до 17.00 год.;

- половину святкових та вихідних днів, 1/2 шкільних канікул, у період з 10.00 по 17.00, позивач зобов`язується забирати дітей за місцем їх проживання чи перебування, яке завчасно зобов`язана повідомити відповідач та повертати дітей у вказане відповідачем місце до 17.00 год.;

- у період хвороби дітей надання відповідачем безперешкодного відвідування за місцем їхнього фактичного перебування, цілодобового спілкування із доньками засобами телефонного та електронного зв`язку, шляхом встановлення зв`язку відповідачки з позивачем для спілкування позивача з дітьми, не рідше одного разу на три дні по 30 хв. під час перебування в ДНЗ у вільний від навчання час.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 05 серпня

2025 року, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про усунення перешкод

у спілкуванні та вихованні дітей задоволено частково.

Визначено ОСОБА_2 наступний спосіб у спілкуванні та вихованні дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

-перша і третя неділя місяця з 10.00 год. до 13.00 год. за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками) без присутності матері;

- друга і четверта субота місяця з 15.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками) без присутності матері;

- на наступний день після дня народження дітей за місцем проживання дітей або на нейтральній території (за домовленістю між батьками) без присутності матері;

- у день народження батька дітей за місцем проживання батька без присутності матері;

- безперешкодне спілкування засобами телефонного та відео зв`язку.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

09 вересня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року (надійшла до суду

12 вересня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд скасувати постанову Рівненського апеляційного суду та частково скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначеного графіку спілкування батька

з дітьми. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заявник заявила клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Клопотання обґрунтовано тим, що з повним текстом постанови вона ознайомилася на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень 12 серпня 2025 року.

У постанові Рівненського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року зазначено, що повний текст постанови виготовлено 08 серпня 2025 року.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Рівненського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року надіслано судом 11 серпня 2025 року, зареєстровано - 11 серпня 2025 року, забезпечено надання загального доступу - 12 серпня 2025 року.

Враховуючи викладене, клопотання заявника про поновлення строку подачі касаційної скарги підлягає задоволенню.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_6 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подачі касаційної скарги задовольнити. Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для подачі касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць