Справа № 553/3866/25
Провадження № 2-з/553/17/2025
У Х В А Л А

15.09.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі головуючої судді Москаленко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, інфляційних витрат та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_1 - адвокат Зачепіло З.Я. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову в якій зазначив ,що в провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Предметом спору по даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме наступне нерухоме майно, що належить на праві власності Іпотекодавцю: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою розташовано: А1, А2, аз житловий будинок, загальною площею 337,5 кв.м., житловою площею 190,8 кв.м., № 1, 8- огорожа, № 2, 6- хвіртка, № 3 ворота, № 4, 5, 7 вигрібна яма; земельна ділянка, кадастровий номер: :09:005:0127, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа земельної ділянки: 0,1 (нуль цілих одна десята) га.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що є підстави вважати, що вказане нерухоме майно, в процесі судового розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, інфляційних втрат та звернення стягнення на предмет іпотеки, без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду

Враховуючи викладене просив, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором від 09.07.2024 року: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою розташовано: А1, А2, аз житловий будинок, загальною площею 337,5 кв.м., житловою площею 190,8 кв.м., № 1, 8- огорожа, № 2, 6- хвіртка, № 3 - ворота, № 4, 5, 7 - вигрібна яма, земельна ділянка, кадастровий номер: :09:005:0127, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа земельної ділянки: 0,1 (нуль цілих одна десята) га.

Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно.

Відповідно до пункту 4постанови Пленуму Верховного Суду України від22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекоутримувач має право в разі невиконання боржником

забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України "Про іпотеку", за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати іпотекоутримувачу право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Як вбачається з наданої до позовної заяви копії договору (позики з одночасним забезпеченням його виконання заставою квартири) від 09 липня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , відповідач, позичив у позивача гроші у сумі 17501000,00 грн., що є еквівалентом суми 430000,00 доларів США по курсу НБУ строком до 09.07.2025.

З метою забезпечення виконання цього грошового зобов`язання був укладений іпотечний договір від 29.07.2024, відповідно до якого відповідач передає позивачу у іпотеку житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою розташовано: А1, А2, аз житловий будинок, загальною площею 337,5 кв.м., житловою площею 190,8 кв.м., № 1, 8- огорожа, № 2, 6- хвіртка, № 3 ворота, № 4, 5, 7 вигрібна яма; земельну ділянку, кадастровий номер: :09:005:0127, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа земельної ділянки: 0,1 (нуль цілих одна десята) га.

За 1.3 цього договору вартість майна складає 17501000,00 грн.

Таким чином, виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Отже, подана позивачем заява про забезпечення позову в межах його предмета по суті містить вимоги про застосування додаткових заходів, окрім забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, гарантій реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, що не є співмірним з заявленими позовними вимогами.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову не встановлено обставин, які б свідчили про існування необхідності вжиття заявленого заходу забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на загрозу відчуження нерухомого майна без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви в цій справі.

Заявником не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання рішення суду або ефективному захисту його прав та інтересів за заявленими нею вимогами.

З огляду на вказане, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150,153, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, інфляційних витрат та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави В. В. Москаленко