КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/412/23
Провадження № 2-з/488/21/25 р.
УХВАЛА

Іменем України

08.09.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі судового засідання - Волошиній Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.01.2004р. по 21.03.2022р.;

- визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частини об`єкту незавершеного будівництва розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. А загальною площею 165,20 кв.м., і господарчих будівель та споруд, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2023 р. дана цивільна справа була передана до провадження судді Селіщевої Л.І.

Ухвалою судді Селіщевої Л.І. від 24.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами загального позовного провадження.

19.08.2025 року, через електронний суд, на адресу суду надійшла заява від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Фуртатова К.М. про забезпечення позову шляхом відновлення постачання електричної енергії АТ «Миколаївобленерго» за адресою АДРЕСА_1 .

Свою заяву позивачка обґрунтовувала тим, що в провадженні суду перебуває справа за її позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спадкове майно.

На даний час вона фактично проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом від 04.06.2025 та довідкою від 09.06.2025. Водночас відповідач ОСОБА_3 (спадкоємець ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який був побутовим споживачем) не проживає за цією адресою, перебуває за межами України та не зацікавлений у відновленні електропостачання.

22.04.2025 розподіл електричної енергії за вказаною адресою було припинено. Укладення нового договору з оператором системи розподілу є неможливим у зв`язку з відсутністю у неї документів, що підтверджують право на спадщину, оскільки це питання наразі вирішується у судовому порядку.

Відсутність електроенергії унеможливлює нормальні умови проживання (відсутнє освітлення, холодильник, плита, засоби зв`язку тощо), що становить загрозу для її здоров`я та добробуту.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом залежно від конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що заявлені позивачкою вимоги стосуються встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частину нерухомого майна як на спадкове, тобто мають право- та майновий характер, і передбачають судове вирішення питання про набуття права власності.

Водночас забезпечення позову у вигляді відновлення постачання електричної енергії фактично є зобов`язанням третіх осіб оператора системи розподілу (АТ «Миколаївобленерго») вчинити дії, які пов`язані з укладенням договору про надання послуг електропостачання. Зазначене зобов`язання не ґрунтується на чинних договірних правовідносинах між позивачкою та АТ «Миколаївобленерго» й виходить за межі предмету розгляду справи.

Таким чином, застосування обраного заходу забезпечення позову (відновлення електропостачання) не має належного зв`язку з предметом позовних вимог, оскільки позов стосується спадкових правовідносин, а не зобов`язань щодо надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, забезпечення позову має бути обґрунтованим, співмірним і спрямованим на забезпечення саме судового рішення, а не вирішення побутових чи соціальних проблем сторін у процесі, які хоч і можуть мати тимчасовий характер, але не пов`язані безпосередньо з предметом спору.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлений спосіб забезпечення позову не є співмірним з характером позовних вимог; не доведено, що відсутність заходів забезпечення унеможливить виконання майбутнього рішення суду; обраний захід забезпечення виходить за межі предмету спору.

За таких обставин, суд вважає за необхідним відмовити ОСОБА_1 у задоволені заяви про забезпечення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 488/412/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суд.

Суддя Л.І. Селіщева