12.09.2025 Справа № 756/9708/25
Справа пр. № 2/756/5647/25
ун. № 756/9708/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2025 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Андрейчука Т.В.,
за участю секретаря судового засідання - Кушко М.В.,
розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства "ВФ Україна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна, -
У червні 2025 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ПрАТ "ВФ Україна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .
За життя ОСОБА_3 був власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .
Позивачі стверджували, що спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_3 його мати - ОСОБА_4 у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті сина, проте державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори
Пономаренко О.О. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом на
1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , оскільки постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби районного відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції від15 березня 2004 року у виконавчому провадженні № 314/16 накладено арешт на все майно, що належало на праві власності боржнику ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Спадкоємцями після її смерті є її сестри ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
До складу спадщини увійшла 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , яка була успадкована ОСОБА_4 після смерті сина ОСОБА_3 .
Проте наявність арешту, накладеного на майно, яке належало ОСОБА_3 , зокрема на його частку у квартирі АДРЕСА_1 , унеможливлює оформлення позивачами права власності на вказане спадкове майно.
Ураховуючи наведене, позивачі просили суд зняти арешт з майна, яке за життя належало на праві власності ОСОБА_3 , накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби районного відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції від 15 березня 2004 року у виконавчому провадженні № 314/16.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 03 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
Відповідач ПрАТ "ВФ Україна" відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до суду не подав.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), пояснення щодо позову до суду не подала.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 21 липня 2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано в Одинадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії спадкових справ після смерті ОСОБА_3 та після смерті ОСОБА_4
21 серпня 2025 року витребувані докази були надані суду.
Позивачі та їхній представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та відсутності її довірителів.
Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив, заяву про розгляд справу за відсутності свого представника до суду не подав.
Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомив, заяву про розгляд справу за відсутності свого представника до суду не подала.
За таких обставин та за відсутності заперечень позивачів та їхнього представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.
Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.
На підставі Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" ОСОБА_4 та ОСОБА_3 27 листопада 2006 року набули шляхом приватизації право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Кожному з співвласників належала 1/2 частина указаної квартири (а. с. 123).
Отже, за життя ОСОБА_3 був власником 1/2 частини квартири
Судом з`ясовано, що на виконанні у районному відділі державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження № 314/16 з примусового виконання виконавчого листа № 2-411, виданого 12 лютого 2004 року Оболонським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь Українсько-Германського-Голандсько-Датського СП "Український мобільний зв`язок", правонаступником якого є ПрАТ "ВФ Україна", боргу у сумі 959,06 грн. У рамках цього виконавчого провадження постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби районного відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції від 15 березня 2004 року накладено арешт на все майно, що належало на праві власності боржнику ОСОБА_3 , зокрема і на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 (а. с. 19).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08 березня 2022 року серії НОМЕР_1 (а. с. 110).
Ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, що за життя належало спадкодавцеві, зокрема і на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
На випадок своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів усе належне йому на праві власності майно своїй доньці ОСОБА_5 (а. с. 116).
За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 5-6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.
Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.
За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
У строк, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, ОСОБА_5 спадщину після смерті батька не прийняла. Також нею було подано заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 , проте з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 1273 ЦК України
Зважаючи на наведені обставини, ОСОБА_5 вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , а тому спадкування після його смерті відбувалось за законом.
За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
ОСОБА_4 , як спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину після смерті свого сина ОСОБА_3 шляхом подання державному нотаріусу Одинадцятої київської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України (а. с. 110).
Ч. 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
01 березня 2024 року ОСОБА_4 звернулася до державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , однак постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О. від 01 березня 2024 року з посиланням на норми п. п. 4.16, 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позаяк постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби районного відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції від 15 березня 2004 року у виконавчому провадженні № 314/16 накладено арешт на все майно, що належало на праві власності боржнику ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14 червня 2024 року серії НОМЕР_2 (а. с. 135).
Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними сестрами ОСОБА_4 , а тому мають право на спадкування у другу чергу після смерті ОСОБА_4 . Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 540/2024, заведеної Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою (а. с. 134-145).
Спадкоємці ОСОБА_1 і ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 шляхом подання державному нотаріусу Одинадцятої київської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України (а. с. 134, 135).
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном (постанова Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц).
Таким чином, факт неоформлення спадкових прав не тягне за собою втрату права на спадкове майно, якщо воно було прийнято у встановлений законом строк і встановленим законом способом, а лише обмежує право спадкоємця на розпорядження спадщиною.
З наведеного вбачається, що прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_3 , його матір ОСОБА_4 є власником спадщини, до складу якої увійшла 1/2 частина квартири
АДРЕСА_1 , із часу відкриття спадщини.
Ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України гарантовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Ст. 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Підставою позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначили наявність арешту, накладеного на майно спадкодавця, що перешкоджає їм в оформленні їх спадкових прав.
За таких умов позов спрямовано на захист цивільних прав позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , пов`язаний з оформленням права власності на спадкове майно, та фактично є різновидом негаторного позову.
Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Зважаючи на те, що заборгованість у сумі 959,06 грн., яка була стягнута з боржника ОСОБА_3 згідно з виконавчим листом № 2-411, виданим 12 лютого 2004 року Оболонським районним судом міста Києва на користь Українсько-Германського-Голандсько-Датського СП "Український мобільний зв`язок", правонаступником якого є ПрАТ "ВФ Україна", сплачена, ураховуючи те, що на сьогодні наявність арешту, накладеного на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_4 успадкувала після смерті ОСОБА_3 , унеможливлює оформлення спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та зняти арешт, накладений на майно ОСОБА_3 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби районного відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції від 15 березня 2004 року у виконавчому провадженні № 314/16.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280-281 ЦПК України,
суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства "ВФ Україна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна- задовольнити.
Зняти арешт, накладений на майно ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби районного відділу державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції від 15 березня 2004 року у виконавчому провадженні № 314/16, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - 1393872, зареєстровано в реєстрі 20 жовтня 2004 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тарас АНДРЕЙЧУК