Провадження № 2/361/6201/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15 вересня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючої судді Гізатуліної Н. М., за участю секретаря судових засідань Охріменко Є.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальності «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 21 серпня 2018 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (далі кредитодавець, АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК») та ОСОБА_1 укладено заява № 010/0225/82/0253551.

09 жовтня 2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» (далі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») та ОСОБА_1 укладено договір № 384331.

Відповідно до кредитного договору від 21 серпня 2018 року № 010/0225/82/0253551, банк надав позичальнику грошові кошти відповідно до умов передбачених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 21 серпня 2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45 %.

Згідно з п. 1.3. договору від 09 жовтня 2020 року № 384331, сума кредиту (загальний розмір) складає 12 500,00 грн, строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 09 жовтня 2021 року (п. 1.4. договору).

Пунктом 1.5. Договору, передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом.

Відповідно до п. 3.1. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором.

Кредитодавець належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору.

30 листопада 2021 року АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» уклало договір № 114/2-47 відповідно до умов якого відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема і за договором № 010/0225/82/0253551.

10 січня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклало договір № 10-01/2023 відповідно до якого відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема і за договором № 010/0225/82/0253551.

Відтак, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 010/0225/82/0253551.

26 листопада 2021 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» уклало договір № 26-11/2021/13 відповідно до якого відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема і за договором № 384331.

10 січня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклало договір № 10-01/2023 відповідно до якого відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема і за договором № 384331.

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 384331.

Станом на сьогоднішній день заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

Загальний розмір заборгованості за користування кредитом за договором від 21 серпня 2018 року № 010/0225/82/0253551, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 17 236,42 грн, з яких: 10 649,16 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 6 587,26 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Загальний розмір заборгованості за користування кредитом за договором від 09 жовтня 2020 року № 384331, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 9 730,85 грн, з яких: 7 455,43 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 1 956,49 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 263,79 грн інфляційні збитки, 55,14 грн нараховані 3% річних.

Крім того, відповідно до ст. ст. 133, 135, 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), позивач просив вирішити питання щодо відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просило суд:

1.Стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договорами від 21 серпня 2018 року № 010/0225/82/0253551 та від 09 жовтня 2020 року № 384331 у розмірі 26 967,27 грн.

2. Стягнути із ОСОБА_1 на його користь понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн.

3. Розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Як вбачається із Довідок про доставку електронного документа до Електронного кабінету позивача копія ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області доставлена 27 грудня 2024 року.

Враховуючи, що відповідно до інформації наданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Онашко В.Г. в реєстрі Броварської територіальної громади не значиться, він про розгляд справи повідомлявся шляхом публікації на сайті суду інформації про відкриття провадження у цій справі.

Позивач до суду додаткових заяв, пояснень не подавав, відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Суд встановив, що 21 серпня 2018 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ОСОБА_1 укладено заяву № 010/0225/82/0253551.

Відповідно до кредитного договору від 21 серпня 2018 року № 010/0225/82/0253551, банк надав позичальнику грошові кошти відповідно до умов передбачених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 21 серпня 2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45 %.

Позивачем також надані додаток № 1 до Заяви про надання Кредиту «Кредитна картка», Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», кредитна картка Заява на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» та Виписку по рахунку.

30 листопада 2021 року АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» уклало договір факторингу № 114/2-47 відповідно до умов якого відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема і за договором № 010/0225/82/0253551.

Відповідно до реєстру боржників від 15 грудня 2021 року до Договору відступлення права вимоги № 114/2-47 від 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 значиться в реєстрі боржників за договором від 21 серпня 2018 року № 010/0225/82/0253551 на суму 15 906,02 грн, з яких: 10 649,16 грн заборгованість за основною сумою кредиту, 5 256,86 грн заборгованість за відсотками.

Відповідно до розрахунку ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість ОСОБА_1 станом на 30 листопада 2021 року становить 15 906,02 грн, з яких: 10 649,16 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 5 256,86 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; станом на 10 січня 2023 року становить 17 236,42 грн, з яких: 10 649,16 заборгованість по основній сумі кредиту, 1 978,95 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 4 608,31 грн нараховані відсотки згідно з кредитного договору.

10 січня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклало договір № 10-01/2023 відповідно до якого відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема і за договором № 010/0225/82/0253551.

Відповідно до витягу з Додатку № 3 до Договору № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року ОСОБА_1 значиться в реєстрі боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року том № 2 за договором № 010/0225/82/0253551 від 21 серпня 2021 року на суму 17 236,42 грн, з яких: 10 649,16 грн заборгованість по основній сумі кредиту, заборгованість за відсотками 6 587,26 грн.

Відповідно до розрахунку ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість ОСОБА_1 станом на 13 листопада 2024 року становить 17 236,42 грн, з яких: 10 649,16 грн заборгованість за тілом кредиту; 6 587,26 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 10 січня 2023 року.

Крім того, 09 жовтня 2020 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 384331.

Згідно з п. 1.3. Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 12 500 грн, строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 09 жовтня 2021 року (п. 1.4. договору).

Пунктом 1.5. Договору, передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом.

Відповідно до п. 3.1. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році.

Відповідно до п. 3.5. Договору сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється споживачем в день отримання кредиту з метою оплати процентів за перший день користування кредитом. Споживач доручає Товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу.

Позивачем також надані Заява-Анкета, додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту.

Відповідно до платіжного доручення від 09 жовтня 2020 року № 3486 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» здійснило переказ грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача згідно кредитного договору № 384331 від 09 жовтня 2020 року в розмірі 10 000 грн.

26 листопада 2021 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» уклало договір № 26-11/2021/13 відповідно до якого відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема і за договором № 384331.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 26-11/2021/13 від 26 листопада 2021 року ОСОБА_1 значиться в реєстрі боржників за договором № 384331 на суму 9 411,92 грн, з яких: 7 455,43 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1 956,49 грн заборгованість за відсотками.

Відповідно до розрахунку ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» заборгованість ОСОБА_1 станом на 26 листопада 2021 року становить 9 411,92 грн, з яких: 7 455,43 грн заборгованість за тілом кредиту; 1 956,49 грн заборгованість за відсотками.

10 січня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклало договір № 10-01/2023 відповідно до якого відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема і за договором № 384331.

Відповідно до витягу з Додатку № 3 до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року ОСОБА_1 значиться в реєстрі боржників за договором № 384331 на суму 9 730,85 грн, з яких: 7 455,43 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 1 956,49 грн - заборгованість за відсотками.

Відповідно до розрахунку ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість ОСОБА_1 станом на 13 листопада 2024 року становить 9 730,85 грн, з яких: 7 455,43 грн заборгованість за тілом кредиту; 1 956,46 грн - заборгованість за відсотками; 55,14 грн 3% річних; 263,79 грн інфляційні збитки на дату відступлення права вимоги 10 січня 2023 року.

Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існуванні на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У ньому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтями 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно з частинами першою та другою статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша стаття 612 ЦК України).

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 ЦК України.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача).

Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом.

У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.

Надані позивачем документи підтверджують факт укладення між ОСОБА_1 та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» заяви про надання кредиту від 21 серпня 2018 року № 010/0225/82/0253551, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» договору про надання споживчого кредиту від 09 жовтня 2020 року № 384331, а також перерахування кредитних коштів АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» у сумі 11 500 грн та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» у сумі 12 500 грн відповідачу.

Оскільки, відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконав, у передбачені в договорах строк кошти (суму позики) не повернув, у нього виникла заборгованість.

Суд встановив, що матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за договорами від 21 серпня 2018 року № 010/0225/82/0253551 та від 09 жовтня 2020 року № 384331 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР».

Щодо стягнення відсотків за договором

Відповідно до укладеного між сторонами договору кредит від 21 серпня 2018 року № 010/0225/82/0253551 у сумі 11 500 грн надано відповідачу строком до 21 серпня 2022 року, а також за договором від 09 жовтня 2020 року № 384331 у сумі 12 500 грн надано відповідачу строком до 09 жовтня 2021 року.

За положеннями статтями 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладених між фінансовими установами та відповідачем кредитних договорів дані фінансові установи надали позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі у визначені договором строки: за договором, укладеним АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» № 010/0225/82/0253551 від 21 серпня 2018 року до 21 серпня 2022 року; ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» № 384331 від 09 жовтня 2020 року до 09 жовтня 2021 року.

Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування: за договором, укладеним з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» № 010/0225/82/0253551 від 21 серпня 2018 року до 21 серпня 2022 року; ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» № 384331 від 09 жовтня 2020 року до 09 жовтня 2021 року, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як правонаступником позикодавця, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом за період за договором, укладеним 21 серпня 2018 року з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» № 010/0225/82/0253551 з 30 листопада 2021 року по 10 січня 2023 року, а також від 09 жовтня 2020 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» № 384331 з 26 листопада 2021 року по 10 січня 2023 року, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором укладеним 21 серпня 2018 року з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» № 010/0225/82/0253551 у розмірі 5 256,86 грн та за договором укладеним 09 жовтня 2020 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» № 384331 у розмірі 1 956,49 грн.

Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Нарахування позивачем втрати від інфляції та трьох проценти річних від простроченої суми за договором від 09 жовтня 2020 року № 384331 укладеним між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 протирічать вимогам п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому, задоволенню не підлягають.

Дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи, що строк дії договору АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» № 010/0225/82/0253551 від 21 серпня 2018 року встановлено до 21 серпня 2022 року, а строк дії договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» № 384331 від 09 жовтня 2020 року встановлено до 09 жовтня 2021 року, а відтак проценти після закінчення строку договору нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача заборгованості за договором № 010/0225/82/0253551 від 21 серпня 2018 року у розмірі 15 906,02 грн, з яких: 10 649,16 грн заборгованість за тілом кредиту, 5 256,86 грн заборгованість за відсотками, та за договором № 384331 від 09 жовтня 2020 року у розмірі 9 411,92 грн, з яких: 7 455,43 грн заборгованість за тілом кредиту, 1 956,49 грн заборгованість за відсотками.

Щодо розподілу судових витрат

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за подачу позову сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 27 листопада 2024 року № .

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У ч. 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, відповідно до статті 1 якого договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (ч. 3 ст. 4 зазначеного Закону).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.

Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України (див. пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21)).

Крім того, висновки проте, що витрати на правову допомогу, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані викладені Верховним Судом у постанові від 31 травня 2023 року у справі № 757/13974/21-ц.

Як вбачається із матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» долучено до позовної заяви: договір про надання правової допомоги від 02 вересня 2024 року № 02-09/2024-8, тарифи на послуги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , заявка на надання юридичної допомоги, заявка на надання юридичної допомоги № 8 від 12 жовтня 2024 року на суму 13 000 грн, Витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 12 листопада 2024 року на суму 9 000 грн, з яких вивчення документації клієнта з посиланням на нормативно-правові акти та підготовкою аналітичної довідки щодо судової практики 3 000 грн, позовна заява 6 000 грн, платіжна інструкція кредитного переказу коштів від 19 листопада 2024 року № на суму 135 000,00 грн.

Матеріали справи не містять ані відомостей, ані копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Калітіної О.В.

Суд встановивши, що матеріали справи не містять доказів надання позивачу правничої допомоги адвокатом, дійшов висновку про відсутність підстав для компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задоволено частково з ОСОБА_1 на його користь необхідно стягнути понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 277 грн (2 422,40 *94%).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280283 ЦПК України, ст. ст. 524, 525, 526, 611, 651, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договорами від 21 серпня 2018 року № 010/0225/82/0253551 та від 09 жовтня 2020 року № 384331 у розмірі 25 317 (двадцять п`ять тисяч триста сімнадцять) гривень 94 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 277 (дві тисячі двісті сімдесят сім) гривень.

У решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», код , юридична адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складений 15 вересня 2025 року.

Суддя Н.М. Гізатуліна