Справа № 695/2884/25
Провадження № 2/692/599/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року с-ще Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Левченко Л.О.

за участю секретаря Савенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Драбів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «Технофінанс» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги ТОВ «ФК «Технофінанс» обґрунтовує тим, що 18.06.2024 між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики «Профі» № -027863, відповідно до якого позивач отримала у кредит грошові кошти у сумі 4000,00грн. шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_1 , зі строком повернення до 17.07.2024. Договір став укладеним після введення відповідачем у відповідне поле на сайті позикодавця всіх особистих даних та введення отриманого відповідачем на його телефон одноразового ідентифікатора у вигляді смс-повідомлення в якості акцепту договору. Відповідач повинна була сплачувати заборгованість за графіком, умов позики не виконала і у неї утворилась заборгованість у розмірі 15014,00грн. що складається з:

- 4000,00грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 1624,00грн. - борг відсотків за кредитом;

- 8000,00грн. - борг пені;

- 1390,00грн. - борг послуг.

Позивач намагався врегулювати спір у досудовому порядку, однак відповідач за вказаним у договорі номером телефону не відповіла.

Позивач вказує попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, до яких відносить 2422,40 грн. судового збору та 5000,00грн. витрат на правову допомогу.

Тому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 15014,00 грн., судовий збір у сумі 2422,40 грн. та 5000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 11 серпня 2025 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано докази, про які клопотав позивач.

Від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив, з заявами та клопотаннями відповідач не зверталась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином.

Від представника позивача Дутки В.В. надійшло додаткове пояснення, де представник позивача вказує, що вимога про стягнення пені є законною та просить задовольнити позовну заяву у повному розмірі.

Також від представника позивача ОСОБА_2 08.09.2025 надійшла заява про розгляд справи без участі, де представник просила розглядати праву без її участі.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 18.06.2024 між ТОВ «ФК «Технофінанс» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір позики «Профі» № -027863.

Згідно п. 2.1 Договору позикодавець надає позичальнику, а позичальник приймає в позику грошові кошти в сумі 4000,00грн. на умовах строковості, оплатності та поверненості шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_1 , а позичальник у встановлений цим договором строк зобов`язується повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позиченими коштами на визначених договором умовах.

Договором визначено його істотні умови: дата надання кредиту: 18.06.2024, строк кредитування: 30 днів, термін повернення позики: до 17.07.2024 включно, за користування позикою позичальник сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою у розмірі 1,40% від суми позики, що складає 511% річних.

Згідно п. 2.6.1 Договору комісія за використання позики складає 0,1% від суми позики та нараховується щоденно за супроводження договору, надання цілодобової підтримки позичальнику з приводу виконання умов договору, обслуговування заборгованості.

Згідно п. 2.6.2 Договору передбачено одноразову комісію за видачу позики у розмірі 1,50% від суми позики.

Згідно п. 2.8 Договору орієнтовна загальна вартість позики становить 5312,80 грн.

Згідно п. 3.4.2 Договору позичальник зобов`язаний своєчасно повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позикою в порядку, визначеному цим договором у розмірах та у строки, визначені графіком платежів.

Додатком до вказаного договору є графік платежів, відповідно до якого дата видачі кредиту/дата платежу: 18.06.2024/17.07.2024, кількість днів у розрахунковому періоді: 30, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період: 3940/5252,80грн., сума кредиту за договором/погашення суми кредиту: 4000,00грн./4000,00грн., проценти за користування кредитом: - та 1136,80 грн., комісія за користування: 0,00 та 116,00грн., комісія за видачу: 60,00грн. Реальна річна процентна ставка: 3632,07грн., загальна вартість кредиту: 5312,80 грн.

Договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором смс код :6zOPA4.

Згідно паспорта споживчого кредиту «Профі» тип кредиту: кредит, сума/ліміт кредиту: 4000,00 грн., строк кредитування: 30 днів, процентна ставка: 1,40% щоденно, 511% річних, тип процентної ставки: фіксована, платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору: одноразова комісія за видачу позики: 60 грн., комісія за використання кредиту: 0,1% за кожен день строку кредитування, загальні витрати за кредитом: 1312,8грн., орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування: 5312,80 грн., реальна річна процентна ставка: 3632,07 % річних, штрафи: не передбачено, пеня: 2% від суми позики щоденно починаючи з 2 дня прострочення. Паспорт підписано ОСОБА_1 18.06.2024, СМС код:XLc8pF/

Згідно копії платіжного доручення № 11807 від 18.06.2024 ТОВ «ФК «Технофінанс» переказало кошти на картку ОСОБА_1 у розмірі 3940,00грн. з призначенням платежу: надання позики згідно договору кредитування № -027863 від 18.06.2024. Без ПДВ.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № -027863 від 18.06.2024 року станом на 24.06.2025 він містить відомості за період з 18.06.2024 по 24.06.2025. За вказаний період тіло кредиту є незмінним та становить 4000,00 грн., сплачено всього: 0,00грн. У період з 19.06.2024 по 18.07.2024 нараховувались відсотки, сукупний розмір яких станом на 18.07.2024 становить 1624,00грн., з 18.07.2024 нарахування відсотків припинено, сплачено відсотків всього: 0,00грн. У період з 19.07.2024 по 26.10.2024 нараховувалась пеня, сукупний розмір якої становить 8000,00грн. У період з 18.06.2024 по 24.06.2025 нараховувалась щоденна заборгованість з оплати послуг, максимальний розмір якої визначено у сумі 1460,00грн. станом на 03.06.2024. З 04.06.2024 дана сама є незмінною. Також розрахунок містить відомості про щоденну оплату послуг: з 18.06.2024 по 17.07.2024 у розмірі 60,00грн., з 18.07.2024 по 24.06.2025 у розмірі 70,00грн. Станом на 24.06.2025 борг тіла кредиту: 4000,00грн., борг відсотків: 1624,00грн., борг пені: 8000,00грн., борг послуг: 1390,00грн., борг всього: 15014,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Факт укладення кредитного договору, а також досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Вказаним Договором про споживчий кредит позичальник зобов`язалась повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування і комісії.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

ОСОБА_1 усунулась від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, відсотками.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять підтверджень того, що сторонами у договорі позики «Профі» № -027863 від 18.06.2024 було узгоджено такий вид стягнення як «борг послуг», узгоджувалась вартість послуг та порядок їх надання. Також стороною позивача не надано відомості, що відповідачу надавались будь-які послуги щодо обслуговування його заборгованості. Тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1390,00 грн. як борг послуг.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Тому суд погоджується з вимогою про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00грн., відсотками у розмірі 1624,00грн., а всього на суму 5624,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення пені на суму 8000,00грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, яка розраховується у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, яка розраховується у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, штраф і пеня є різновидами неустойки, які відрізняються тим, що розмір пені залежить від тривалості прострочення боржника, а штраф не залежить.

Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На час розгляду справи в суді положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2 статті 4 ЦК України). Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів.

В Україні воєнний стан, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ, введений із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та неодноразово продовжено, станом на даний час воєнний стан триває.

Враховуючи викладене, той факт, що кредитний договір укладено 18.06.2024, у суду відсутні підстави для стягнення заборгованості за пенею в сумі 8000,00 грн., тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги щодо стягнення заборгованості задоволено частково то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Технофінанс» слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 907,39 грн.

Стороною позивача заявлено до відшкодування 5000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи.

На підтвердження понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу надано копію договору № 03/01 про надання правової допомоги від 03.01.2024, укладеного між позивачем та адвокатом Кшуташвілі Вікторією Олексіївною, предметом якого є надання правничої допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 4.1 Договору №03/01 від 03.01.2024 оплата послуг адвоката здійснюється на підставі актів виконаних робіт, а згідно п. 4.4 Договору за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову або складності наданої відповідної правової допомоги за позитивний результат у справі для клієнта.

Інших документів на підтвердження понесених витрат щодо правової допомоги не надано.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18».

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем ТОВ «ФК «Технофінанс» та адвокатом Кшуташвілі В.О. було укладено Договір № 03/01 про надання правової допомоги від 03.01.2024, згідно з яким замовник доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором.

Однак позивачем не було надано суду доказів, що підтверджували б понесені ним витрати на правову допомогу, оскільки до матеріалів справи не додано жодного доказу на підтвердження того, що позивачем було складено відповідні акти виконаних робіт, узгоджено суму гонорару адвокату та сплачено такий гонорар. Більше того, жодним доказом не підтверджено того, що адвокатом Кшуташвілі В.О. взагалі надавалась якась правова допомога щодо боржника ОСОБА_1 .

В той же час у матеріалах справи наявна довіреність від 25.09.2024, відповідно до якої ТОВ «ФК «Технофінанс» уповноважило гр. ОСОБА_2 представляти інтереси товариства, а позовна заява була сформована у системі «Електронний суд» 30.06.2025 представником позивача Дуткою В.В. Інформація про узгодження між представником ОСОБА_2 та позивачем суми винагороди за надання правової допомоги та про сплату позивачем такої суми у матеріалах справи відсутня.

Тому суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення витрат на правову допомогу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 527, 530, 551, 610, 626, 628, 629, 634, 638, 1049-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 13, 77-78, 81, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» () заборгованість за кредитним договором № -027863 від 18.06.2024у розмірі 5624,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс» () судові витрати в розмірі 907,39 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Технофінанс», , адреса: 49005, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Глобинська, 2, офіс 207/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.О. Левченко