Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 151/75/24

Провадження № 2/126/181/2025

"10" вересня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.,

секретар Кучанська В.М.,

за участі представника позивача Мазуренко Л.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 07.02.2023 в смт Чечельник Чечельницької територіальної громади Гайсинського району Вінницької області по вулиці Сонячній водій автомобіля Volkswagen Golf державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Hyundai Н220, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , власником якого являється ОСОБА_2 .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва водії ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та двоє її малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримали тілесні ушкодження, а автомобіль Hyundai Н220 отримав значні механічні пошкодження.

По даному факту відділом поліції № 1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області 08.02.2023 року відкрите кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000093 від 08.02.2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що водій автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 07.02.2023 року приблизно о 15 год. біля свого домоволодіння вирішила зробити маневр розвороту, так як вона рухалася протилежною стороною та мала намір припаркувати свій автомобіль навпроти місця свого проживання, що по АДРЕСА_1 . Не переконавшись у безпечній відстані до автомобіля Hyundai Н220, державний номерний НОМЕР_2 , що їхав у протилежному напрямку, здійснила маневр розвороту, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до проведених в рамках кримінального провадження судово-медичних експертиз №№ 5,6 від 09.02.2023 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та двоє її малолітніх дітей отримали тілесні ушкодження, які за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. На підставі цього, 13.02.2023 року кримінальне провадження № 0000093 від 08.02.2023 року закрито за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

15.03.2023 року інспектором з РПП СПД №1 Гайсинського РУП сержантом поліції Лесиком В.В. відносно ОСОБА_3 складений протокол серії АДД № 326954 про адміністративне правопорушення по ст. 124 КУпАП за те, що вона 07.02.2023 року о 15 год. 10 хв. по вул. Сонячній в смт Чечельник Гайсинського району Вінницької області, керуючи автомобілем Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, а саме здійснення розвороту, не переконалася у безпеці маневру та скоїла зіткнення з автомобілем Hyundai Н220, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

25.07.2023 року адміністративне провадження відносно ОСОБА_3 по ст. 124 КУпАП закрито постановою Чечельницького районного суду Вінницької області згідно п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Враховуючи те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди завдано значної матеріальної шкоди шляхом пошкодження автомобіля та з метою підтвердження її розміру та вартості відновлювального ремонту, спричиненого транспортному засобу в результаті ДТП, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 , судового експерта, свідоцтво № 957 від 12.12.2014 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, яким проведено дослідження пошкоджень автомобіля Hyundai Н220, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку експерта № 27ВД від 07.08.2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Н220, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 453051,78 грн..

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована Акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AT 295416 від 08.10.2022 року.

Враховуючи те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД 326954 від 15.03.2023 року та постанови про закриття кримінального провадження від 13.04.2023 року зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, що стало причиною пошкодження автомобіля Hyundai Н220, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» здійснила виплату останній в рахунок страхового відшкодування в розмірі 138 941, 39 грн..

Однак, вказана сума страхового відшкодування є недостатньою для повного відшкодування завданої шкоди, оскільки вартість ремонту складає 453051,78 грн.. Тобто, для повного відновлення автомобіля необхідно ще 314110,39 грн., які повинна сплатити винна сторона - ОСОБА_3 ..

Неодноразові розмови з ОСОБА_3 щодо добровільного відшкодування завданих збитків на суму 314110,39 грн. на відновлення автомобіля після дорожньо-транспортної приходи, не призвели до позитивного результату, вона категорично відмовляється відшкодувати вказану суму.

Вину ОСОБА_3 не було спростовано під час розгляду кримінального провадження та розгляду адміністративного провадження Чечельницьким районним судом. А відтак, відшкодуванню збитків підлягає різниця між сумою визначених збитків згідно висновку експерта та виплаченою страховою компанією.

Крім того, внаслідок незаконних дій відповідача, позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у таких тривалих негативних явищах, як стрес, нервово-емоційні переживання ДТП, в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного суспільного життя, порушенні відносин з близькими людьми, тривалі судові процеси, неприємні принизливі розмови з винною особою щодо відшкодування матеріальних збитків, хвилювання за стан здоров`я сина - ОСОБА_4 , який отримав тілесні ушкодження в результаті ДТП. Тривалий час позивач не може користуватись транспортним засобом, та як наслідок цього порушено звичний спосіб життя, що призвело до виникнення безсоння, дратівливості та загального погіршення самопочуття. Сина позивачки ОСОБА_4 було травмовано в момент сильного зіткнення транспортних засобів, яке виникло з вини відповідача. Позивачем втрачено душевний спокій від того, що багато часу витрачено на оформлення документів по ДТП, розслідування кримінального провадження, судового розгляду адміністративної справи та проведення експертизи. У зв`язку з несправністю автомобіля, позивач зі своєю сім`єю був позбавлений можливості виїзду для відпочинку на свята та не в змозі в повній мірі організувати побут своєї родини на час пошуку коштів для ремонту автомобіля. Моральну шкоду позивач оцінює у сумі 5000 грн..

В зв`язку з цим просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 314110,39 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. та стягнути судові витрати в розмірі 6800 грн., сплачених позивачем на проведення експертизи, та 3192 грн. сплату судового збору.

Представником відповідача ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі, оскільки відповівач вважає, що не має нести цивільно-правову відповідальність за спричинення майнової шкоди власнику пошкодженого у ДТП 07.02.2023 року автомобіля марки "Хундай Н220" д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_2 , як особа, що винна у спричиненні такої шкоди. Вину ОСОБА_3 у спричиненні майнової та моральної шкоди ОСОБА_2 , остання недовела належними та допустимими доказами, які можуть підтверджувати ту обставину, що ДТП сталась внаслідок незаконних дій саме відповідача. Так, на думку позивача, вину відповідача доводить протокол про адміністративне правопорушення ААД 326954 від 15.03.2023 року та постанова про закриття кримінального провадження від 13.04.2023 року. Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, та являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Згідно постанови про закриття крмінального провадження від 13.02.2023 року вбачається, що в ході досудового розслідування було допитано свідка ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 , тобто водіїв транспортних засобів між якими сталась ДТП. Так, за версією ОСОБА_3 вона розпочала маневр, коли автомобіль марки Hyundai Н220, знаходився на далекій відстані до неї, та впевнившись, що нічого не перешкоджає руху, розпочинає маневр. Водій ОСОБА_4 при допиті, не вказав, на якій відстані перебував, коли водій автомобіля марки Volkswagen Golf розпочала маневр, а вказав лише на те, що не зміг зупинитись через нашарування льоду на дорожному покритті, а також вказав, що рухався при швидкості 50 км/год.. При цьому досудовим слідством покази водіїв на їх спроможність не перевірялись. Також не встановлена швидкість автомобіля марки Hyundai Н220 під керуванням ОСОБА_4 в момент ДТП. Відповідність дій кожного з водіїв вимогам ПДР та дії кого з водіїв знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП не визначались. Отже, як зазначила ОСОБА_3 , виконуючи маневр, вона переконалась, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, зокрема для автомобіля Hyundai Н220, під керуванням ОСОБА_4 , який перебував на значній відстані від неї. ОСОБА_3 була вправі розраховувати, що водій автомобіля Hyundai Н220 під керуванням ОСОБА_4

виконує вимоги ПДР та рухається в населеному пункті зі швидкістю 50 км/год., що дозволить їй завершити маневр до того, як вказаний автомобіль наблизиться до неї. Таким чином, позивачем не доведено на підставі належних та достатніх доказів наявність протиправної поведінки ОСОБА_3 , що стала причиною виникнення ДТП, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою завданою транспортному засобу, який належить позивачу, в результаті ДТП, а також наявності вини водія відповідача у скоєнні ДТП, а тому відсутні підстави для задоволення заявленого позову.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 , позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві.

Представником відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала з підстав викладених у відзиві, наполягала, що вину її довірительки у вчиненні ДТП жодним чином не доведено. Просила в задоволенні позову відмовити в зв`язку з його необгрунтованістю.

У судовому засіданні також було допитано свідка ОСОБА_4 , який повідомив, що являється сином позивачки. В день, коли сталася ДТП, він взяв з дозволу мами належний їй автомобіль Hyundai Н220 щоб поїхати у своїх справах. Дорожнє покриття було слизьке. Він рухаючись по вулиці Сонячній в смт. Чечельник ближче до правого краю проїзної частини побачив на смузі зустрічного руху автомобіль Volkswagen Golf, який рухався в зустрічному напрямку та на відстані близько 50 метрів помітив, як вказаний автомобіль виконує зупинку та помітив увімкнений лівий покажчик повороту та при цьому він не змінював швидкість свого руху, після цього вказаний автомобіль різко розпочав поворот ліворуч не надавши при цьому йому перевагу у русі, в зв`язку з чим він почав гальмувати, проте через льодове покриття на дорозі та близької відстані до зустрічного автомобіля не зміг зупинитись. Після чого відбулося зіткнення з автомобілем Volkswagen Golf.

Також, в якості свідка був допитаний ОСОБА_10 , який вказав, що не був безпосереднім свідком ДТП, а бачив її наслідки вже пізніше, коли проїжджав повз транспортні засоби.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд вважає, що позов ОСОБА_2 не підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 07.02.2023 в смт Чечельник Чечельницької територіальної громади Гайсинського району Вінницької області по вулиці Сонячній відбулась ДТП за участю автомобіля Volkswagen Golf державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Hyundai Н220, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва водії ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та двоє її малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримали тілесні ушкодження, а автомобіль Hyundai Н220 отримав значні механічні пошкодження.

По даному факту відділом поліції № 1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області 08.02.2023 року відкрите кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000093 від 08.02.2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що водій автомобіля Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 07.02.2023 року приблизно о 15 год. біля свого домоволодіння вирішила зробити маневр розвороту, так як вона рухалася протилежною стороною та мала намір припаркувати свій автомобіль навпроти місця свого проживання, що по АДРЕСА_1 . Не переконавшись у безпечній відстані до автомобіля Hyundai Н220, державний номерний НОМЕР_2 , що їхав у протилежному напрямку, здійснила маневр розвороту, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до проведених в рамках кримінального провадження судово-медичних експертиз №№ 5,6 від 09.02.2023 року, ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та двоє її малолітніх дітей отримали тілесні ушкодження, які за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

13.02.2023 року кримінальне провадження № 0000093 від 08.02.2023 року було закрито за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

15.03.2023 року інспектором з РПП СПД №1 ВП № 1 Гайсинського РУП сержантом поліції Лесиком В.В. відносно ОСОБА_3 складений протокол серії АДД № 326954 про адміністративне правопорушення по ст. 124 КУпАП за те, що вона 07.02.2023 року о 15 год. 10 хв. по вул. Сонячній в смт Чечельник Гайсинського району Вінницької області, керуючи автомобілем Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху, а саме здійснення розвороту, не переконалася у безпеці маневру та скоїла зіткнення з автомобілем Hyundai Н220, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

25.07.2023 року адміністративне провадження відносно ОСОБА_3 по ст. 124 КУпАП закрито постановою Чечельницького районного суду Вінницької області згідно п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Hyundai Н220, державний номерний знак НОМЕР_2 було завдано значної матеріальної шкоди шляхом його пошкодження, з метою підтвердження її розміру та вартості відновлювального ремонту, спричиненого транспортному засобу в результаті ДТП, позивач звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 , судового експерта (свідоцтво № 957 від 12.12.2014 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України), яким проведено дослідження пошкоджень автомобіля Hyundai Н220, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку експерта № 27ВД від 07.08.2023 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Hyundai Н220 державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження становить 182111 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Н220, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 453051,78 грн..

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована Акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AT 295416 від 08.10.2022 року.

Враховуючи те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ААД 326954 від 15.03.2023 року та постанови про закриття кримінального провадження від 13.04.2023 року зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 ПДР, що стало причиною пошкодження автомобіля Hyundai Н220, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» здійснила виплату останній в рахунок страхового відшкодування 138941,39 грн., що підтверджується листом компанії № 15495/9123 від 23.10.2023.

Однак, як зазначає позивач вказана сума страхового відшкодування є недостатньою для повного відшкодування завданої їй шкоди, оскільки вартість ремонту складає 453051,78 грн.. Тобто, для повного відновлення автомобіля необхідно ще 314110,39 грн., які, як вважає сторона позивача, повинна сплатити винна сторона, тобто ОСОБА_3 ..

У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на те, що оскільки ОСОБА_3 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП то вина в її діях відсутня.

З приводу цього, суд зазначає, що за ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У постанові ВС від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення ст. 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

При цьому, у постанові ВС від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

Крім того, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова ВС від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18).

За таких обставин, закриття справи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення не є підставою для звільнення її від цивільно-правової відповідальності, а вина відповідачки в такому випадку встановлюється на загальних засадах, визначених цивільним законодавством.

Фактично підставою для застосування цивільно-правової відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

На підтвердження відсутності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП стороною відповідача не надано та в судовому засіданні не спростовано висновком експерта чи показами свідків. За таких обставин суд вважає винуватцем ДТП, саме відповідача і вважає, що позивач як потерпіла особа має право на відшкодування завданих їй збитків.

Судом досліджено висновок експерта Музики П.В. № 27ВД від 07.08.2023 року відповідно якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Hyundai Н220 державний номерний знак НОМЕР_2 , тобто позивачу, в результаті його пошкодження становить 182111 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Н220, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 453051,78 грн..

Відповідно до ч.1, п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За правилами ч.ч.1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1ст. 1188 ЦК України).

Згідно зі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, зокрема, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а згідно ст. 30 - транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 643/4161/15-ц, Верховний Суд дійшов висновку про те, що відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП.

З аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що автомобіль вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необгрунтованим, витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі, якщо власник не згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди.

Також, слід врахувати зміст п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. № 6, у якому роз`яснено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Верховний Суд у постанові від 20.10.2021 року у справі № 205/1314/16-ц про застосування ст. 30 ЗУ № 1961-IV дійшов висновку, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик (моторне транспортне страхове бюро), або інша особа, яка відповідає за завдану шкоду.

Суд при вирішенні заявлених позовних вимог бере до уваги вартість матеріального збитку завданого позивачу, зазначеного у висновку експерта № 27ВД від 07.08.2023 та лист компанії АТ «Страхова група «ТАС» № 15495/9123 від 23.10.2023, яка проводила розрахунок виплати ОСОБА_2 в рахунок страхового відшкодування саме на підставі цього висновку, оскільки інших даних матеріали справи не містять і сторонами не надано.

З вказаного висновку експерта № 27ВД від 07.08.2023 вбачається, що ринкова вартість автомобіля Hyundai Н220, державний номерний знак НОМЕР_2 на день проведення експертизи значно менша ніж вартість відновлювального ремонту, а тому відновлювальний ремонт проводити економічно недоцільно.

Акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивачу ОСОБА_2 було перераховано виплату страхового відшкодування в розмірі 138941,39 грн..

Згідно листа компанії АТ «Страхова група «ТАС» № 15495/9123 від 23.10.2023 вбачається, що Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , застрахована AT «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних траспортних засобів AT 2954316 від 08.10.22. Франшиза, згідно ОСОБА_11 , становить 3200 грн. Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 326954 від 15.03.2023 та станови про закриття кримінального провадження від 13.04.2023 зазначена дорожньо транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 ПДР України, що стало причиною пошкодження автомобіля Hyundai/H 200 д.н.з. НОМЕР_4 згідно висновку № 27ВД від 07.08.2023 експерта ОСОБА_8 , становить 453051,78 грн.. Ринкова вартість автомобіля Hyundai/H 200 д.н.з. НОМЕР_4 згідно висновку становить 168343 грн.. Згідно ст. 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ст. 30.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця -дорожньо-транспортної пригоди». Вартість автомобіля в пошкодженому стані згідно Дослідження № 36352 від 02.10.2023 ТОВ ЕК "Фаворит-Ассистанс" становить 26201,61 грн.. Розрахунок суми страхового відшкодування: 168343 грн. - 26201,61 грн. - 3200 грн. = 138941,39 грн.. На підставі викладеного, належна сума страхового відшкодування 138941,39 грн. буде перерахована на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування.

Аналізуючи наявні у справі докази, суд врахував умови реалізації принципу змагальності сторін у цивільному процесі, необхідність додержання принципу справедливості судового розгляду, наголосивши, що суд лише оцінює надані сторонам докази, але сам їх не збирає.

Позивач не надала суду будь-яких доказів іншої ринкової вартості належного їй на момент ДТП автомобіля, рівно як і доказів того, що залишкова вартість автомобіля є іншою, ніж вказана в листі страхової компанії. Позивач підтвердила, що вказану суму страхового відшкодування отримала, з її розміром погоджується.

Таким чином, суд визнає, що ремонт належного позивачу автомобіля є економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним.

Суд також звертає увагу, що на момент розгляду справи в суду відсутня інформація, що транспортний засіб Hyundai/H 200 д.н.з. НОМЕР_4 відремонтовано, чи відчужено позивачем, а таке відчуження відбулось на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу, як такого, що не є фізично знищеним.

Як встановлено судом, позивач залишки транспортного засобу відповідачу теж не передавала.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд враховує принцип добросовісності, який полягає у певному стандарті поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки.

Поведінка позивача щодо залишення собі пошкодженого автомобіля, отримання страхового відшкодування на відновлення автомобіля, а також вимога про відшкодування його повної вартості не є добросовісною.

Різницю між вартістю автомобіля до ДТП в непошкодженому стані і ринковою вартістю автомобіля станом на проведення дослідження, яка визначена висновком екперта страхова компанія AT «СГ «ТАС» перерахувала позивачу.

Інші докази в матеріалах справи відсутні та стороною позивача не надані, що дає суду підстави дійти висновку про необгрунтованість позовних вимог пред`явлених позивачем до ОСОБА_3 , як винуватця ДТП.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відмову в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в зв`язку з недоведеністю та необгрунтованості їх розміру.

Щодо вимог про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» видно, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд враховує, що позивач є власником автомобіля Hyundai/H 200 д.н.з. НОМЕР_4 . У зв`язку із пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП позивач змушена була змінити звичний спосіб життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер, глибину страждань, тяжкість та істотність вимушених змін у житті позивача. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 5000 гривень є достатнім, обґрунтованим та справедливим, і стягує зазначену суму на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 , як винуватця ДТП в повному розмірі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, часткове задоволення позову, а саме стягнення в повному розмірі моральної шкоди, на користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 1211 грн. 20 коп., інші судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 23, 524, 534, 625, 1166, 1167 ЦКУкраїни; ст.ст. 5, 10, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн..

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) понесені судові витрати в розмірі 1211 грн. 20 коп..

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь