УХВАЛА

18 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 759/7575/24

провадження № 61-11184ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Гончар Людмила Вікторівна, на постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду України, Державного підприємства «Автобаза Верховного Суду України» про стягнення належних при звільненні сум, визнання незаконними та скасування наказів про звільнення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Верховного Суду України, Державного підприємства «Автобаза Верховного Суду України» (далі - ДП «Автобаза Верховного Суду України»), в якому просив:

стягнути з Верховного Суду України на його користь заборгованість із виплати належних при звільненні сум у розмірі 1 744 327,02 грн;

визнати незаконним та скасувати наказ Голови комісії з припинення Верховного Суду України Романківа І. П. від 09 лютого 2024 року № 42-к

«Про звільнення ОСОБА_1 »;

визнати незаконним та скасувати наказ Голови ліквідаційної комісії

ДП «Автобаза Верховного Суду України» Кондратенка В. М. від 12 лютого

2024 року № 2 «Про звільнення з роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства»;

зобов`язати Голову ліквідаційної комісії ДП «Автобаза Верховного Суду України» Кондратенка В. М. внести до трудової книжки НОМЕР_1 запис про звільнення ОСОБА_1 з роботи із займаної посади за власним бажанням відповідно до частини першої статті 38, частини першої

статті 39 КЗпП України на підставі наказу від 29 грудня 2023 року № 174-К та видати вказану трудову книжку.

Святошинський районний суд міста Києва рішенням від 04 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 задовольнив.

Стягнув з Верховного Суду України на користь ОСОБА_1 заборгованість із виплати належних при звільненні сум у розмірі 1 744 327,02 грн.

Визнав незаконним та скасував наказ Голови комісії з припинення (ліквідаційної комісії) Верховного Суду України Романківа І. П. від 09 лютого 2024 року № 43-к (42/0/3-24) «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Визнав незаконним та скасував наказ Голови ліквідаційної комісії

ДП «Автобаза Верховного Суду України» Кондратенка В. М. від 12 лютого

2024 року № 2 «Про звільнення з роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства».

Зобов`язав Голову ліквідаційної комісії ДП «Автобаза Верховного Суду України» Кондратенка В. М. внести до трудової книжки НОМЕР_1 запис про звільнення ОСОБА_1 з роботи із займаної посади за власним бажанням відповідно до частини першої статті 38, частини першої статті 39 КЗпП України на підставі наказу від 29 грудня 2023 року № 174-К.

Зобов`язав Голову ліквідаційної комісії ДП «Автобаза Верховного Суду України» Кондратенка В. М. видати ОСОБА_1 трудову книжку НОМЕР_1 із внесеним до неї записом про звільнення ОСОБА_1 з роботи із займаної посади за власним бажанням відповідно до частини першої статті 38,

частини першої статті 39 КЗпП України на підставі наказу від 29 грудня

2023 року № 174-К.

Стягнув з Верховного Суду України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Стягнув з ДП «Автобаза Верховного Суду України» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Святошинський районний суд міста Києва додатковим рішенням

від 10 вересня 2024 року стягнув з Верховного Суду України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 750 грн.

Стягнув з ДП «Автобаза Верховного Суду України» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 750 грн.

Не погодившись з рішенням Святошинського районного суду міста Києва

від 04 вересня 2024 року та додатковим рішенням цього ж суду від 10 вересня 2024 року, Верховний Суд України оскаржив їх в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд постановою від 28 липня 2025 року апеляційну скаргу Верховного Суду України задовольнив частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 вересня 2024 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Змінив підставу звільнення ОСОБА_1 з пункту 1 частини першої

статті 40 КЗпП України «ліквідація підприємства» на «розірвання контракту за власним бажанням працівника», що відповідає вимогам частини першої

статті 38, частини першої статті 39 КЗпП України.

Зобов`язав Голову комісії з припинення Верховного Суду України

Романківа І. П. внести до трудової книжки НОМЕР_1 запис про звільнення ОСОБА_1 з роботи із займаної посади за власним бажанням відповідно до частини першої статті 38, частини першої статті 39 КЗпП України на підставі наказу від 09 лютого 2024 року № 42-к.

Зобов`язав Голову комісії з припинення Верховного Суду України

Романківа І. П. видати ОСОБА_1 трудову книжку НОМЕР_1 зі внесеним до неї записом про звільнення ОСОБА_1 з роботи із займаної посади за власним бажанням відповідно до частини першої статті 38,

частини першої статті 39 КЗпП України на підставі наказу від 09 лютого

2024 року № 42-к.

Стягнув з Верховного Суду України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Стягнув з ДП «Автобаза Верховного Суду України» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 вересня 2024 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким заяву

ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишив без розгляду.

28 серпня 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Гончар Л. В., на постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2025 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом

до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на таке.

Касаційна скарга на вищевказане судове рішення подана до суду касаційної інстанції засобами поштового зв`язку відповідно до штампу на конверті

28 серпня 2025 року (зареєстрована 29 серпня 2025 року), тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України. Останній день подання касаційної скарги (з урахуванням вихідних днів)

є 27 серпня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник вказує, що повний текст постанови Київського апеляційного суду від 28 липня 2025 року отриманий ним засобами електронного зв`язку 08 серпня 2025 року.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Київського апеляційного суду від 28 липня 20255 року (інформація щодо дати складення повного тексту судового рішення відсутня) зареєстрована - 09 серпня 2025 року; забезпечено надання загального

доступу - 11 серпня 2025 року.

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У пункті 8 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинна бути зазначена дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, суд касаційної інстанції позбавлений можливості поновити строк на касаційне оскарження з власної ініціативи, а лише за наявності відповідної заяви особи, яка подає скаргу, із зазначенням поважних причин пропуску цього строку та наданням відповідних доказів.

Отже, з поданням касаційної скарги заявник повинен подати клопотання / заяву про поновлення процесуального строку.

З урахуванням вищевказаного, оскільки клопотання / заява про поновлення вказаного процесуального строку від заявника не надійшло, касаційну скаргу заявника необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними,

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої

статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатка Гончар Людмила Вікторівна, на постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2025 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання клопотання / заяви про поновлення строку на касаційне оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку будуть визнані неповажними у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська