Номер провадження 2/243/1818/2023
Номер справи 243/7705/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

«19» вересня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Чернікової Ю.К.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ПРОКОПЦЕВ Сергій Вікторович, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_4 , 28 травня 2025 року був укладений Договір позики, на підставі якого відповідач отримав від ОСОБА_3 кошти у розмірі 3600 (три тисячі шістсот) доларів США і зобов`язався повернути кошти 01 червня 2025 року. В зазначені строки відповідач грошові кошти не повернув, відмовляється повертати кошти через їх відсутність. Умови Договору між позивачем та відповідачем зазначені у Розписці, копію якої додано до матеріалів позовної заяви.

У Розписці позичальник (відповідач) не вказав, що кошти він отримав на безвідсотковій основі, тому ОСОБА_3 наполягає на отриманні від ОСОБА_4 відсотків за користування коштами в сумі 148 880,52 грн. за період з 02 червня 2025 року по 20 серпня 2025 року (80 днів) у розмірі облікової ставки НБУ (15,5%).

ОСОБА_3 повідомляє, що станом на 20 серпня 2025 офіційний курс гривні до долару США за офіційними даними 22 серпня 2025 року, складає 41,3557 грн. Таким чином, сума боргу за Розпискою від 28 травня 2025 року складає 148 880,52 грн. (3600 х 41,3557 = 148 880,52 грн.). Відсотки за користування коштами у розмірі облікової ставки НБУ (15,5% річних) за період з 02 червня 2025 року по 20 серпня 2025 року на підставі ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України становлять 5 057,86 грн. Три відсотки річних від простроченої суми 148 880,52 грн. за період прострочення з 02 червня 2025 року по 20 серпня 2025 року (80 днів) складають 978,94 грн. Інфляційні витрати за сумою боргу за розпискою (148 880,52 грн.) з урахуванням установленого індексу інфляції за червень 2025 року (100,8%) і липень 2025 року (99,8%) становлять 890,90 грн. Загальна сума боргу за розпискою від 28 травня 2025 року складає 155 808,22 грн.

В зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 155 808,22 грн та витрати на правову допомогу.

Позивач, ОСОБА_3 , до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник позивача Прокопцев С.В. до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач, ОСОБА_4 повідомлявся про розгляд справи в суді, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне Рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах справи доказами та ухвалити заочне Рішення.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, подання клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення Рішення у справі і щодо яких виник спір.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В судовому засіданні встановлено, що 28 травня 2025 року між ОСОБА_3 , як позикодавцем та ОСОБА_4 , як позичальником було укладено Договір позики грошових коштів, на підставі якого ОСОБА_4 позичив грошові кошти у сумі 3600 доларів США., які зобов`язувався повернути ОСОБА_3 до 01 червня 2025 року.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позичкодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

На підтвердження укладення Договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми або невизначеної кількості речей.

На підтвердження укладення Договору позики та прийняття кожним із них відповідних зобов`язань і отримання грошей у сумі 3600 доларів США, відповідачем ОСОБА_4 28 травня 2025 року власноручно складена Розписка, відповідно до якої, він, ОСОБА_4 , взяв в борг у ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 3600 доларів США. Зобов`язався повернути кошти у строк до 01 червня 2025 року.

Суд звертає увагу, що у розписці, яка була предметом дослідження в судовому засіданні, зазначені: сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передається, строк повернення боргу, та особистий підпис позичальника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно усіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Розписка, написана власноруч відповідачем, є фактом укладання Договору позики між ним та позивачем і фактом передачі йому грошових коштів. Відповідач не оскаржував Договір позики з підстав неотримання ним грошових коштів.

Тому суд приходить до висновку, що цією Розпискою відповідач ОСОБА_4 власноручно посвідчив факт передання йому позивачем грошових коштів у сумі 3600 доларів США.

Оригінал розписки від 28 травня 2025 року, написаний власноручно відповідачем ОСОБА_4 та знаходився у позивача ОСОБА_3 , а після звернення до суду з даним позовом, оригінал розписки був наданий суду.

На підтвердження укладення Договору позики та його умов може бути представлена Розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором, що передбачено ст. 1051 ЦК України.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 надав розписку від 28 травня 2025 року, в якій зазначено, що ОСОБА_4 взяв у нього в борг 3600 доларів США.

Наявність у кредитора оригіналу розписки свідчить про наявність невиконаного зобов`язання.

Відповідно до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового Рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01 лютого 2014 року «Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення Договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім Договором, оскільки після укладення цього Договору всі обов`язки за Договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим Договором тільки права. За своєю суттю Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за Договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13).

Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені Договором.

Позивач ОСОБА_3 зазначає, що у визначений розпискою кінцевий строк до 01 червня 2025 року та до теперішнього часу суму позики у розмірі 3600 доларів США відповідач не повернув.

Відповідно до ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Оригінал боргового документу, тобто Розписка відповідача ОСОБА_4 від 28 травня 2025 року до суду надана позивачем, тобто кредитором. Наявність боргового документа - Розписки у кредитора підтверджує факт невиконання відповідачем ОСОБА_4 своїх зобов`язань за договором позики від 28 травня 2025 року.

«Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. Передаючи кошти особі, яка не є стороною Договору позики, позичальник не скористався своїм правом на затримання виконання зобов`язання до повернення боргового документа та не звертався з такою вимогою безпосередньо до позикодавця.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 25 квітня 2012 року у справі № 6-24 цс 12, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України».

Окрім того, у відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що за Договором позики від 28 травня 2025 року ОСОБА_4 отримав в борг у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 3600 доларів США та не повернув грошові кошти у строк до 01 червня 2025 року та до теперішнього часу, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині, стягнувши з відповідача ОСОБА_4 суму боргу за Договором позики від 28 травня 2025 року у розмірі 148 880,52 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України «Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.».

В судовому засіданні встановлено, що 28 травня 2025 року між ОСОБА_3 , як позичкодавцем та ОСОБА_4 , як позичальником було укладено Договір позики грошових коштів, на підставі якого ОСОБА_3 позичив ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 3600 доларів США., які ОСОБА_4 зобов`язувався йому повернути до 01 червня 2025 року.

Зобов`язання, як зазначено в статті 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( стаття 525 ЦК).

Таким чином суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача розміру заборгованості за Договором позики 148 880,52 грн. нарахованих відсотків у сумі 5 057,86 грн., а також 978,94 грн 3% річних та 890,90 грн інфляційні витрати.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 3, ч.8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів.

Позивач ОСОБА_3 просить стягнути на свою користь витрати по сплаті судового збору в сумі 1246,47 грн та витрати, пов`язані із залученням адвоката Прокопцева С.В. в сумі 10000 грн, які обґрунтовані Розрахунком судових витрат від 21 серпня 2024 року, в якому перечислюється вартість виконаних робіт адвокатом Прокопцевим С.В.

Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи зазначене, суд визначив, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг та не відповідають розумності. Суд дійшов висновку про зменшення заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача суми в розмірі 4000,00 грн.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 в повному обсязі у розмірі 155 808,22 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 12,13,128,131,133,141,259,264,265,268,280-283,353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ПРОКОПЦЕВ Сергій Вікторович, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , суму боргу за Договором позики від 28 травня 2025 року в сумі 155 808,22 грн (сто п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот вісім грн. 22 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 витрати з надання правничої допомоги у розмірі 4000 грн (чотири тисячі грн. 00 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1246,47 грн.(одна тисяча двісті сорок шість грн. 47 коп.)

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового Рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового Рішення.

Заочне Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного Рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне Рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного Рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги Рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2025 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Т.А. Хаустова