Справа № 381/4412/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про закриття провадження)

11.09.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І.А., вирішуючи питання відкриття провадження за позовом ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

В С Т А Н О В И В:

Представником позивача ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» - Ушакевич М. П. було подано позовну заяву до Фастівського міськрайонного суду Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2025 року цивільну справу № 381/4412/25 за позовом ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Козак І. А.

08.09.2025 року представником позивача ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» -

Ушакевич М. П. через систему "Електронний суд" подано клопотання про закриття провадження у справі та повернення сплаченого судового збору.

Суд, вивчивши матеріали справи, доводи заяви, приходить до висновку про задоволення заяви позивача, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив свої існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічний висновок викладений і у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, представником позивача 11 вересня 2025 року направлено до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з вирішенням спору до початку судового розгляду. Тому суд розцінює дану заяву позивача як відмову позивача від позову і приймає її.

Ураховуючи вищевикладене, принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд робить висновок про те, що наявна підстава для закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Щодо вимоги представника позивача про повернення ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки представник позивача ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» просив закрити провадження у справі, не підтримує своїх вимог унаслідок сплати боргу відповідачем після пред`явлення позову, що є по суті відмовою від позову до початку розгляду справи по суті, і така відмова визнана судом, то на підставі ч. ч. 1, 3 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачеві необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1211,20 грн. (2422,40 * 50% = 1211,20).

Керуючись ст. ст. 2, 13, 133, 137, 142, 206, 247, 255, 256, 258-260, 352-355 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» - Ушакевич М. П. - задовольнити частково.

Закрити провадження у цивільній справі № 381/4412/25 за позовом ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Зобов`язати Головне Управління Державної Казначейської Служби України у Київській області повернути позивачу - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (, адреса місцезнаходження:03062, м. Київ, проспект Берестейський) 50 % сплаченого ним на розрахунковий рахунок № UA0010854, Казначейство України, отримувач коштів - ГУК у Київ.обл/Фастівська міс./22030101, судового збору, а саме 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп., від сплаченого позивачем 11 липня 2025 року згідно платіжної інструкції № 852398893 судового збору у загальному розмірі 2422,40 грн.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина КОЗАК