Провадження 2/193/297/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 вересня 2025 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Томинця О.В.,

за участю секретаря судового засідання Оселедець О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

04.04.2025 до Софіївського районного суду надійшов вищевказаний цивільний позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача ОСОБА_1 , в обгрунтування якого, представник позивача вказав, що 24.07.2024 між ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики №2351966. На підставі цього договору позикодавець перерахував відповідачеві ОСОБА_1 позику, проте останній взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, грошові кошти не повернув.

14.06.2021 між ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, за вищевказаним договором позики від 24.07.2024, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за яким складає у загальному розмірі 15834 грн, з яких: 5200 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 9,88 грн - заборгованість за відсотками, 10400 грн. заборгованість за пенею, 224,12 грн комісія за надання позики.

У зв`язку з чим, просить стягнути із відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за договором позики № 2351966 від 24.07.2024 у розмірі 15834 грн., а також понесені судові витрати.

Заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 08.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 19.05.2025 за клопотанням представника відповідача витребувано у ТОВ «1 Безпечене Агентство Необхідних кредитів» копії первинних бухгалтерських документів, щодо фактичного перерахунку відповідачу ОСОБА_1 на його банківський рахунок грошових коштів та договір позики № 2351966 від 24.07.2024.

Ухвалою суду від 14.07.2025 за клопотанням представника позивача витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» відомості, що містять банківську таємницю.

Представником відповідача Карнаух І. О. до суду надано відзив на позовну заяву. Згідно вимог якого просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтуванння відзиву зазначено, що відповідач є учасником бойових дій, а тому відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йому, як військовослужбовцю, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. З огляду на викладене вважає, що сума нарахованої пені у розмірі 10400 грн не підлягає стягненню, оскільки таке нарахування прямо заборонено законом.

Наголошує на тому, що у матеріалах позову відсутні докази укладання договору та виконання кредитором своїх зобов`язань в частині перерахування коштів. Договір, що укладається у вигляді електронного документа, підписується сторонами в порядку, визначеному законодавством України. Примірник такого договору споживача повинен містити кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу та/або кваліфіковану електронну печатку кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, накладену уповноваженим працівником кредитодавця. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Поміж тим, зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. До таких первинних бухгалтерських документів відносяться банківські квитанції, платіжні інструкції, виписки по рахунку та інші. Проте, позивач надає суду лише копію електронного договору, який підписаний нібито одноразовим ідентифікатором, що не дає змогу перевірити чи належить цифровий підпис особі, яким чином відбулося його підписання. Зазначене ставить під сумнів існування (укладення) договору між сторонами.

21.04.2025 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, згідно якого вказує, що кредитний договір з позичальником укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до умов кожного кредитного договору, невід`ємною частиною договору є «Правила надання грошових коштів у позику. Уклавши договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Первісних кредиторів та перебувають у загальному доступі. Ці Правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Тому кредитний договір, який укладений між сторонами в електронній формі мають силу договорів, які укладені в письмовій формі та підписані сторонами.

Зазначає, що в результаті проходження всього алгоритму дій необхідні для укладення кредитного договору, зокрема без здійснення входу відповідачем на сайт кредитодавця за допомогою введення логіна і пароля особистого кабінету, без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, тільки у цьому разі може бути укладений кредитний договір в електронному вигляді, в іншому ж випадку кредитний договір не міг би бути укладений. Так сторонами було узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

У відповідності до умов кожного укладеного електронного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. Договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) кредитодавця з урахуванням особливостей визначених індивідуальною частиною.

Зазначає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документу.

Щодо доводів відповідача про списання штрафних санкцій, пені, на підставі ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням лист від НБУ від 02.09.2014 року, згідно якого вказано, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014р. № 322/2/7142, однак відповідач перед укладенням, при укладенні кредитного договору у 2023 році, або після його укладення не надавав кредитодавцям ці документи або взагалі будь-яким чином повідомляв про наявність своїх пільг стосовно сплати відсотків. Тобто, відповідачем не було надано підтвердження того, що він звертався з даними документами до первісних кредиторів, а отже не маючи ніяких підтверджень, заборгованістю наявна, відсотки нараховані відповідно до умов кредитного договору.

Вказує, що поміж інших документів щодо надання пільг як для військовослужбовця відповідачем необхідно подати військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки, однак у даному випадку відповідачем не було надано первісному кредитору жодних доказів на підтвердження наявності того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Отже, вважає, що нарахування відповідачу відсотків та пені здійснювалося первісним кредитором на законних підставах, оскільки відповідач не повідомив первісного кредитора у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та, що на нього поширюється норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Посилання відповідача на ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є безпідставним, оскільки позивачем не пред`явлено вимоги до суду про стягнення будь-якої пені, будь-яких штрафів за невиконання умов Кредитного договору.

На рахунок доводів відповідача щодо того, що позивачем не було надано доказів виконання первісним кредитором кредитних зобов`язань в частині перерахунку коштів за даним кредитним договором, вказує, що позивач не є банківською установою, а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів перерахованих коштів за кредитним договором на його банківську картку номер НОМЕР_1 , не може надати жодної інформації, з огляду на положення ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта - є банківською таємницею. Однак, відповідач, як тримач карткового рахунку на який було перераховано кредитні кошти може, власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження та/або спростування факту перерахування кредитних коштів за вказаним договором.

З викладеного просить суд позов задовольнити, а відзив на позовну заяву залишити без розгляду та задоволення.

19.05.2025 представником відповідача через Електронний суд подано заперечення, згідно якого вказує, що ним не оспорюється форма укладення електронного договору, а лише звертає увагу на відсутність доказів його укладення, зокрема не надано доказів відправлення примірника договору (оферти) на електронну адресу відповідача; заповнення формуляра заяви, підписаного КЕП відповідача; власне і факт зарахування коштів на рахунок відповідача квитанція, рахунокфактура, виписка по рахунку і будь-який інший первісний бухгалтерський документ.

Із долученої виписки по рахунку з карткового рахунку, який дійсно належить відповідачу, із якої вбачається, що коштів за вказаний період відповідач не отримував. Окрім того вказує, що законодавством не встановлена форма повідомлення банківської установи про наявність пільг, тому відповідачем реалізовано своє право на застосування пільг шляхом подання відповідних документів у відзиві. Після чого, позивач у праві уточнити позовні вимоги, надавши новий розрахунок заборгованості.

Представником позивача заявлено клопотання про проведення судового розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити.

Відповідач та його представник належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, заяв та клопотань до суду не надавали.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи установлені судом.

Судом встановлено, що 24.07.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №2351966, згідно умов якого товариство зобов`язувалося надати позичальнику позику в сумі 5200,00 грн з метою придбання товарів для задоволення власних потреб шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, строк позики (він же строк договору - 20 днів, дата повернення позики 12.08.2024, денна процентна ставка 0,225% за день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) - 5,00% за день, пеня - 5% день, комісія за надання позики, яка нараховується одноразово, - 132,93% від суми наданої позики, що в грошовому виразі складає 224,12 грн. (а.с. 5-8).

Додатком №1 до договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 8 на звороті).

Зазначений договір підписаний за допомогою електронного одноразового ідентифікатора 520570, отриманого відповідачем 24.07.2024 о 22 год 57 хв. (а.с. 8).

14.06.2021 між ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників (а.с. 10-12).

Відповідно до додаткової угоди від 28.07.2021 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, згідно якого сторони погодили про зобов`язання фактора повідомити боржників на протязі 10 робочих днів про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору (а.с. 10).

Додатковою угодою від 13.06.2022 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, сторони погодили щодо моменту укладення та набуття чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного його виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жоден із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік (а.с. 14).

Після чого додатковою угодою № 41 від 08.10.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якого сторонами узгоджено суму прав, що відступаються. Дана додаткова угода набирає чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною договору. Положення даної додаткової угоди діють виключно щодо реєстру боржників № 33 від 08.10.2024 та реєстру боржників № 34 від 08.10.2024 і не змінюють порядок оплати інших реєстрів. (а.с. 15).

Згідно акту прийому передачі реєстру боржників № 33 від 08.10.2024 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, де на виконання вимог п. 1.2 Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. Клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 11 від 27.10.2023 після чого з урахуванням п. 1.2 Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 16).

Отже, право вимоги за договором позики №2351966 від 24.07.2024, укладеного між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021.

Відповідно до витягу реєстру боржників № 33 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №2351966 від 24.07.2024 в сумі 15834 грн. 00 коп., з яких: 5200 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9,88 грн. - заборгованість за відсотками, 10400 грн - заборгованість за пенею, 224,12 грн комісії за надання позики (а.с. 17).

Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 28.02.2025 заборгованість за договором позики № 2351966 від 24.07.2024 у розмірі 15 834,00 грн, не погашена з моменту переходу права вимоги до нового фактора (а.с. 18).

Аналізуючи зміст договору позики № 2351966, зокрема п. 21-24 передбачено порядок його укладення, згідно якого вказаний договір укладається у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням ІТС та із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Так відповідно зазначених пунктів договору для укладення договору позики необхідно вчинити алгоритм дій як зі сторони позикодавця, так зі сторони позичальника: на електронну пошту або в особистий кабінет позичальника надсилається оферта у вигляді проекту договору для його ознайомлення та узгодження умов, разом із електронним повідомленням пропозицією укласти договір, після чого на номер телефону позичальника або електронну пошту надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, позичальник приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує його в ІТС цим же ідентифікатором. Формується електронні підписи, які накладаються на договір, після підписання такими електронними підписами договору позикодавець додатково накладає кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу, після чого його умови вважаються прийнятими, а договір укладеним.

Верифікація та ідентифікація позичальника здійснюється за допомогою системи BankID (а.с.7 на звороті).

Оскільки вказаний договір позики створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису уповноваженого представника позикодавця та одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого було верифіковано, форма даного правочину дотримана. При цьому, суд зауважує, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без вчинення послідовності дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір, подальше укладення між позивачем і відповідачем електронного договору позики на сайті є неможливим. Тобто, на виконання вимог ч.1 ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі позики досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Зазначене відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від 14.07.2025 АТ КБ «ПриватБанк» надано виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 , згідно якого вбачається, що дійсно 24.07.2024 на його картковий рахунок було отримано грошові кошти у сумі 5200 грн.

Таким чином, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зазначені свої зобов`язання за договором позики виконало належним чином, надавши ОСОБА_1 можливість користуватися обумовленим розміром фінансових ресурсів, тоді як відповідач порушив умови договору, позику, відсотки за її користуванням та комісійні платежі своєчасно не повернув, у зв`язку з чим йому нараховано пеню.

Більш того відповідно до розрахунку наданого позивачем вбачається, що відповідачем жодного разу не було внесено кошти в рахунок погашення заборгованості, у зв`язку із чим виникла зазначена заборгованість. Отже доводи відповідача щодо відсутності доказів перерахуванням коштів, спростовано наданою на вимогу ухвали суду виписку за його картковим рахунком, згідно якого дійсно встановлено, що на його картковий рахунок, відкритого на його ім`я, 24.07.2024 отримано узгоджену договором позики суму кредитних коштів у розмірі 5200 грн.

Правове врегулювання правовідносин.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (свобода договору).

За приписами ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

У ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Приписами ст.525, 526, 530, 610, 612 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2).

За змістом положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. Уразі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики(ч.1). Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і непов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками (ч.2).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Приписами ч.1 ст.1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом положень п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (засада змагальності цивільного судочинства).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Право позикодавця встановлювати у договорі позики комісію за надання позики, яка є складовою частиною загальних витрат за споживчим кредитом, передбачене п.4 ч.1 ст.1, ч.2 ст.8, ч.1 ст.11, ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції з 10 червня 2017 року), Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління Національного банку України від 08 червня 2017 року №49 (Правила про споживчий кредит), і з такою умовою договору позичальник погодився, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 13.07.2022р. у справі №496/3134/19.

Після відступлення ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги за договором факторингу ніяких платежів первісному чи новому кредитору не здійснював.

Натомість ОСОБА_1 всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх позикових зобов`язань та спростування позовних вимог позикодавця, зокрема й щодо укладення договору позики та отримання грошей.

Щодо доводів представника відповідача про застосування положень ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Статтю 14 цього Закону було доповнено п.п. 3 п. 4 ч.15 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року № 1275-VІІ.

Пункт 3 Прикінцевих положень зазначеного Закону передбачено поширення дії, зокрема, п.п. 3 п. 4 розділу І цього Закону на військовослужбовців із початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Згідно військового квитка, серії НОМЕР_3 , виданого 17.11.2021 на ім`я ОСОБА_1 , (копія якого мається у матеріалах справи лише титульну сторінку), із довідки № 30917 від 30.08.2024 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 26.04.2024 у ВЧ НОМЕР_4 (а.с. 49).

Відповідно до довідки № 23040 від 25.05.2024 виданої т.в.о начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_2 , 08.04.2024 військовослужбовець ОСОБА_1 , призваний за контрактом, зазнав поранення в результаті скиду з ворожого дрона (а.с.50).

Окрім того, відповідно до довідки № 10721 від 16.04.2025 виданої т.в.о. начальника відділення персоналу штабу ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_3 , у період часу з 21.02.2024 по 08.04.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в Донецькій області, Покровському районі, Очеретинській селищній ТГ, Харківській області, Ізюмському районі, Борівській селищній ТГ (а.с. 71).

Враховуючи зазначене, суддя доходить до висновку про відсутність підстав для застосування положень ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до спірних правовідносин, оскільки договір позики було укладено до мобілізації скаржника до Збройних Сил України.

Також, вказаний закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом протягом особливого періоду (п. 77 постанови Верховного Суду від № 426/4264/19 від 04 вересня 2024 року).

Таким чином, суд доходить до висновку, що в даному випадку застосування положень ч. 15 ст. 14 ЗУ «Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не можливо, тому суд відхиляє доводи відповідача.

Разом з тим, даючи оцінку доводам позивача щодо обґрунтованості пред`явленого до стягнення розміру заборгованості за договором позики №2351966 від 24.07.2024 та її окремих складових, суд не погоджується з вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за пенею в сумі в розмірі 10 400 грн, оскільки п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відтак, оскільки пеня у вказаному розмірі була нарахована відповідачу за прострочення виконання ним зобов`язань за договором позики, укладеним 24.07.2024, тобто після 24 лютого 2022 року, коли Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р., затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022р., в Україні було введено воєнний стан, який триває і донині, то ця пеня підлягає списанню позикодавцем і не може бути стягнута з позичальника.

Отже, після проведеного судом перерахунку заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики №2351966 від 24.07.2024 становить: 5434 грн, з яких: 5200,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 9,88 грн заборгованість за відсотками та 224,12 грн заборгвоаність за комісією.

Таким чином, підсумовуючи вищевказані обставини справи, даний позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики підлягає частковому задоволенню на загальну суму 5434 грн.

Розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» суд задовольняє частково, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1039,17 грн сплаченого при подачі заяви судового збору.

Керуючись ст. 6, 203, 205, 207, 512-516, 526, 530, 610, 611, 625-629, 638-642, 1046-1055, 1077-1086 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.2-5, 12, 13, 19, 23, 76-89, 137, 141, 258-268, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 2351966 від 24.07.2024, яка утворилась станом 28.02.2025 в загальній сумі 5434 (п`ять тисяч чотириста тридцять чотири) гривні, що складається з: 5200 грн. - суми основного боргу, 9,88 грн. - заборгованості за відсотками та 224,12 грн.- заборгованості за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1039 (одна тисяча тридцять дев`ять) гривень 17 копійок.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Дані позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032.

Дані відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 09.09.2025.

Суддя О. В. Томинець