Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2025 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

Головуючого судді Тептюка Є.П.,

за участю секретаря судового засідання Заруби Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

встановив:

Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

23.01.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 27.06.2023 року ТОВ «Мілоан» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № 6207454, за яким ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок, відкритий для обслуговування відповідача, грошові кошти в розмірі 6000 гривень 00 копійок, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит до 10.10.2023 року та сплачувати проценти за користування ним до дня повернення кредиту, а також комісію за надання кредиту. У зв`язку з тим, що відповідач не виконував вказані грошові зобов`язання, у нього виник борг по поверненню кредиту в розмірі 6000 гривень 00 копійок, борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 10950 гривень 00 копійок, борг за комісією в розмірі 600 гривень 00 копійок. Загальний розмір боргу за договором про споживчий кредит №6207454 від 27.06.2023 року склав 17550 гривень 00 копійок. 26 березня 2023 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договір відступлення прав вимоги №104-МЛ, за яким ТОВ «Мілоан» відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №6207454 від 27.06.2023 року. Станом на день пред`явлення позову відповідач не повернув борг за вказаним договором навіть частково. Тому ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з ОСОБА_1 борг за договором про споживчий кредит №6207454 від 27.06.2023 року в розмірі 17550 гривень 00 копійок.

Інформація про рух цивільної справи.

Ухвалою судді Черкаського районного суду від 24.01.2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Заочним рішенням Черкаського районного суду від24.02.2025 року позов задоволено.

24.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою судді Черкаського районного суду від 07.04.2025 року було заяву ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення скасовано.

09.04.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

10.09.2025 року від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просить задовольнити позов в повному обсязі та провести розгляд справи за відсутності представника позивача.

09.06.2025 на адресу суду надійшло клопотання відповідача з проханням розглядати справу без його участі, в позові просить відмовити, зазначає, що тіло кредиту він сплатив.

В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось, суд перейшов до стадії ухвалення рішення.

Встановлені судом обставини.

27.06.2023 року ТОВ «Мілоан» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір №6207454, за яким ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок, відкритий для обслуговування відповідача, грошові кошти в розмірі 6000 гривень 00 копійок, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит до 10.10.2023 року та сплачувати проценти за користування ним до дня повернення кредиту, а також комісію за надання кредиту.

За вказаним вище договором погоджено строк позики 90 днів до 10.10.2023 за пільговою процентною ставкою 1,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день та стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день. Комісія за надання кредиту становить 600 грн.

Між позикодавцем та відповідачем також узгоджено графік платежів за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору позики), загальна вартість кредиту становить 24150 грн за умови дотримання строків повернення коштів.

Відповідно до наданої відомості про щоденні нарахування та поповнення, ОСОБА_1 15.08.2023 року сплатив на рахунок ТОВ «Мілоан» 6600 грн., які були зараховані в прострочені проценти по кредиту.

В подальшому від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Фінансова компанія «Крекдит-Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги № 104-МЛ від 26.03.2024 перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами.

Відповідно до копії військового квитка, ОСОБА_1 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації 06.04.2022 року та перебував на військовій службі в період з 06.04.2022 року 20.02.2023 року та з 17.03.2023 року по 30.06.2023 року.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 від 23.08.2023, ОСОБА_1 має право на пільги, встановленні законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Релевантні джерела права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та &quot;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено факт укладення кредитних договорів між кредитодавцями та відповідачем, так само як і підтверджено факт отримання відповідачем кредитних коштів.

З матеріалів справи вбачається, що позикодавець, надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договором виконав, а позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.

За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому дію особливого періоду не припинено

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Як встановлено ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Висновки суду.

Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, укладено кредитний договір.

ТОВ «Мілоан» належним чином виконані умови договору та надано відповідачу кредитні кошти.

Наявність підписаних сторонами кредитних договорів свідчить про бажання їх учасників укласти договір та розуміння його змісту, таке укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не примушена до укладення такого договору (договорів).

Відтак, волевиявлення відповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі. При укладенні договорів відповідачу були відомі всі умови договорів та не існувало ніяких інших обставин, які б примусили його прийняти умови договорів.

До ТОВ «Фінансова компанія «Крекдит-Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги № 104-МЛ від 26.03.2024 перейшло право вимоги до ОСОБА_1 .

Свої зобов`язання за договором ОСОБА_1 не виконав, а тому має борг по поверненню тіла кредиту в розмірі 6000 гривень 00 копійок.

Щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, суд дійшов висновку, що відповідачу проценти за користування кредитом не повинні нараховуватися в період перебування його на військовій службі.

Відповідач перебував на військовій службі в період з 06.04.2022 року 20.02.2023 року та з 17.03.2023 року по 30.06.2023 року.

За умовами договору № 6207454 відповідачу кредит був наданий строком на 105 днів з 27.06.2023, тобто відсотки не мали нараховуватися в період з 28.06.2023 року по 30.06.2023 року (до моменту його демобілізації з лав ЗС України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 521/12726/16-ц.

За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 10680 грн. 00 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Щодо стягнення з відповідача комісії в сумі 600,00 грн. суд зазначає наступне.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15.

За таких обставин, умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 600,00 грн є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати ОСОБА_2 боржником за цим платежем, що свідчить про безпідставність заявлених в цій частині вимог які не підлягають задоволенню.

Враховуючи все викладене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено на 95%, а тому витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2301 грн. 28 коп..

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 27.06.2023 року №6207454 в загальній сумі 16680,00грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2301,28 грн. грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Черкаського апеляційного суду з дня підписання рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Є. П. Тептюк