05.09.2025 Єдиний унікальний номер 205/4918/15-ц
Провадження № 4-с/205/39/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.

за участю секретаря судового засідання Михайленко Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Світлани Гуленко, заінтересовані особи - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною скаргою, в якій просила суд визнати дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Світлани Гуленко щодо відмови у знятті у виконавчому провадженні №51906269 арешту з її пенсійного (соціального) рахунку після отримання документального підтвердження, що вказаний рахунок призначений виключно для зарахування пенсійних виплат, неправомірними; зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Світлану Гуленко поновити порушене право шляхом зняття у виконавчому провадженні НОМЕР_4 арешту з вказаного пенсійного (соціального) рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , який оформлений АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, .

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа №2/205/192/16, виданого 30.03.2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська по справі №205/4918/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 164 121, 65 доларів США та пені у розмірі 3 131 868, 58 грн. 10 серпня 2016 року державним виконавцем вищезазначеного відділу примусового виконання рішень винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та арешт майна та коштів боржника, відповідний запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Надалі, державним виконавцем була винесена постанова про завершення виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, 04 липня 2025 року вона дізналась, що арешт з майна та коштів у зазначеному виконавчому провадженні знято не було. Того ж дня, як тільки вона дізналась про неможливість отримання пенсії з пенсійного (соціального) рахунку, нею була написана заява до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з вимогою зняти арешт з її банківського рахунку, на якій зараховується виключно пенсія (соціальні виплати), а саме: з пенсійного (соціального) рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , який оформлений АТ КБ «ПРИВАТБАНК». До заяви вона долучила документи, які підтверджують, що на арештований рахунок надходила та надходить лише пенсія (соціальна виплата). 21 липня 2025 року начальник Відділу Світлана Гуленко листом за №21274 відмовила у задоволені її заяви у зв`язку з відсутністю законних підстав для зняття арештів з коштів та майна боржника. Вважаю, що дії начальника Відділу Світлани Гуленко щодо не зняття арешту з її пенсійного (соціального) рахунку після отримання документального підтвердження, що вказаний рахунок призначений виключно для зарахування пенсійних виплат, неправомірними. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даною скаргою.

18 серпня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення від представника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в яких зазначено, що на виконанні у Відділі згідно даних АСВП (архів) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_4 по виконанню вимог виконавчого листа №2/205/192/16, виданого 30.03.2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 164 121, 65 доларів США та пені у розмірі 3 131 868, 58 грн. Вказане виконавче провадження завершено 15.09.2017 з підстав, передбачених п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». В межах вказаного виконавчого провадження дійсно було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , в тому числі і на її банківські рахунки. Оскільки виконавче провадження завершено у 2017 році, надати більш детальну інформацію або будь-які документи виконавчого провадження відділ не має змоги у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження по закінченню терміну зберігання. На підставі викладеного, просили суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд скарги без її участі за наявними матеріалами справи, в якій також зазначила, що скаргу підтримує у повному обсязі та просить суд її задовольнити.

Представники Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших письмових клопотань до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши надані матеріали, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа №2/205/192/16, виданого 30.03.2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 164 121, 65 доларів США та пені у розмірі 3 131 868, 58 грн.

В рамках вказаного виконавчого провадження головним державним виконавцем Данилевською Т. М. 10 серпня 2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 , в тому числі і на грошові кошти (банківські рахунки) та заборонено здійснювати відчуження будь-якого належного їй майна.

Виконавче провадження № НОМЕР_4 завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», про що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 15.09.2017.

З матеріалів скарги також вбачається, на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк» відкрито рахунок № НОМЕР_1 на який остання отримує зарахування виплат соціального фонду, соціальні виплати, що підтверджується відповідними довідкою та випискою, сформованими АТ КБ «ПриватБанк».

04 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з соціального рахунку № НОМЕР_1.

Листом від 21 липня 2025 року № 21274 за підписом начальника відділу примусового виконання рішень Гуленко С., Бурдені Л. М. повідомлено, що станом на 21.07.2025 виконавче провадження завершено та знищено. Також викладено підстави зняття арешту з посиланням на відповідні норми закону.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пункту 7 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За правилами ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами 1-2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується у разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Також арешт може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів призначених для виплати заробітної плати.

Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, уповноважена особа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), отримавши заяву ОСОБА_1 від 04.07.2025 про зняття арешту, тобто забезпечувальних заходів вжитих у межах виконавчого провадження №51906269, до якої додано довідки АТ КБ «ПриватБанк» про те, що поточний рахунок № НОМЕР_1 використовується для зарахування соціальних виплат, у відповідності до пункту 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», повинна була вирішити питання щодо зняття арешту з коштів, що знаходяться на такому рахунку.

Крім того, відповідно до положень ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 15.09.2017) у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Тобто арешт на майно боржника ОСОБА_1 повинен бути знятий державним виконавцем ще у 2017 році під час прийняття рішення про повернення виконавчого документа стягувачу.

З огляду на те, що станом на теперішній час арешт з грошового рахунку ОСОБА_1 не знятий, вказаних дій уповноваженою особою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) після отримання заяви від 04.07.2025 вчинено не було, та враховуючи те, що надані скаржником докази підтверджують неможливість існування арешту на вказаних рахунках, заявлені вимоги в частині зобов`язання вчинити дії, підлягають задоволенню.

В той же час вимога щодо визнання неправомірними дій начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту на картковому рахунку, що має спеціальний режим використання, не підлягає задоволенню, оскільки є абстрактною, тобто не містить посилання на конкретного суб`єкта дії/бездіяльність якого стали передумовою для звернення до суду з даною скаргою та спричинили порушення прав скаржника.

Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Світлани Гуленко, заінтересовані особи - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», задовольнити частково.

Зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)вжити визначених ЗУ «Про виконавче провадження» заходів для зняття арешту з грошових коштів, розміщених на картковому рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 .

В задоволенні скарги в частині визнання неправомірними дій начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту на картковому рахунку, що має спеціальний режим використання, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Із повним текстом судового рішення можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Скаржник: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), адреса: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (), адреса: м. Дніпро, вул. Старокозацька, б. 56;

Заінтересована особа: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (), адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1д.

Суддя О. О. Костромітіна