Дата документу 08.09.2025Справа № 554/5912/25
Провадження № 2/554/3178/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі: головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря судових засідань Мазніченко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідач не виконував належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 7949,43 гривень. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості.

Ухвалою суду від 24.04.2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

28.05.2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в обгрунуванні якого вказував, що заперечує проти задоволення позовних вимог.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку позивач нараховує борг в розмірі 5751,06 грн. за постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби.

При цьому, послуга з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби за адресою: м.Полтава, вул. Ігоря Дорошенка, буд.6 (перший під?їзд), позивачем не надається та відповідно відповідачем не отримується, оскільки у будинку відсутні мережі та прилади опалення.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, суб?єктом правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживач.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року міститься визначення індивідуального споживача - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об?єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Послуга з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби за адресою: АДРЕСА_2 (перший під?їзд) в будинку не надається вже більше 20 років, що доводиться наступними доказами: - з 2008 року квартира відповідача відключена від внутрішньобудинкових мереж теплопостачання в зв?язку з влаштуванням індивідуальної системи опалення, що доводиться актом від 07.10.2008 року; - з листа ГЖЕД № 4 від 14.01.2009 року за №41 вбачається, що в за адресою: АДРЕСА_3 (перший під?їзд) на сходинковій клітині відсутній опалювальний прилад; - з листа ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» від 22.02.2011р. вбачається, що 18.02.2011 року було обстежено місця загального користування за адресою: АДРЕСА_3 (перший під?їзд). В результаті обстеження виявлено, що сходинкова клітина під?їзду не опалюється, опалювальні прилади встановлені в приміщенні вахтерської, яка постійно зачинена. Підприємство надало керівництву КП «ЖЕО № 4» припис про відновлення опалення сходинкової клітини під?їзду; - з початку опалювального сезону 2010/11 р.р. та до моменту виконання припису нарахування плати за опалення місць загального користування по квартирі АДРЕСА_4 буде знято; - з 2010 року до цього часу керівництво КП «ЖЕО № 4» припис про відновлення опалення сходинкової клітини під?їзду не виконало, отже послуга з опалення фактично не надавалася, а плата за опалення місць загального користування по квартирі АДРЕСА_4 має бути знята, аналогічно 2010-11 р.

У зв`язку з цим, відповідач неодноразово звертався до позивача з листами, а саме - 17.04.2023р.,07.08.2023р., 25.01.2024р., 21.05.2024р.

Актом від 21.05.2025 року, що підготовлений КП «ЖЕО № 2» також доводиться факт невиконання припису та відсутність належної системи опалення місць загального користування (стояк відрізаний, батареї відсутні) за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, позов не підлягає задоволенню оскільки стягнення заборгованості за комунальні послуги здійснюється із споживачів таких послуг, а відповідач вважає, що не споживає послугу постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач просив відмовити у задоволенні позову та стягнення на його користь 4000 грн. судових витрат.

06.06.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в обґрунтуванні якого вказували, що квартира відповідача розташована в багатоквартирному житловому будинку, який централізовано опалюється від котельні ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що розташована у м.Полтаві. За вказаний період, а саме з 01.12.2021 по 01.04.2025 за адресою: АДРЕСА_1 підприємством надавалися послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Отже, за вказаною адресою позивачем було надано комунальні послуги, зворотного відповідачем доведено належним чином не було.

Відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води, що надається підприємством за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 самостійно не обрали одну з моделей організації договірних відносин, між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та кожним співвласником будинку були укладені публічні індивідуальні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

За обліковими даними підприємства, квартира АДРЕСА_5 відключена від мережі постачання теплової енергії. Незважаючи на це, у відповідності до вимог статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, розподіляється також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення.

Згідно пункту 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019, відключення від систем централізованого опалення не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку.

З 01.01.2022 обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби визначається, як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будинку і складає для 6-10 - поверхової будівлі 20% від загальноспожитого обсягу. Нарахування за обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби, проводиться незалежно від наявності або відсутності транзитних ділянок трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення, прокладених у приміщеннях з індивідуальним опаленням.

Заперечення викладені у відзиві є безпідставними та необґрунтованими, а позовні вимоги підприємства правомірними.

04.09.2025 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про перехід від спрощеного провадження без виклику сторін до спрощеного провадження з викликом сторін та додаткові пояснення.

05.09.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про зменшення позовних вимог. Заборгованість за комунальні послуги складає 5889,98 грн., у зв`язку з частковим погашенням боргу. Просять стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 заборгованість за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 5889,98 грн., індекс інфляції в розмірі 668,28 грн., 3% річних в розмірі 184,75 грн. та судовий збір.

08.09.2025 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, яке подано в межах розгляду цивільної справи за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у квартирі по АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 06 травня 2025 року, виданою відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Полтавської міської ради .

Квартира АДРЕСА_4 знаходиться в багатоквартирному житловому будинку з централізованою системою опалення.

ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги з теплопостачання вищезазначеного житлового будинку.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості особового рахунку № НОМЕР_2 абонента ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , вбачається що за період з 01.12.2021 по 01.04.2025 року утворилася заборгованість за надані послуги в сумі 7064,4 грн.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі - Правила № 830), Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 (далі - Методика), якою встановлено порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування.

Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені права та обов`язки споживачів.

Індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (ч.2 ст.7 цього Закону).

Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (ч. 1 ст. 7 цього Закону).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У відповідності до ст. 633 ЦК України публічним є договір в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 13 Правил № 830 надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно частиною 2 статті 382 ЦК України, вбачається, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Пунктом 10 частини 1 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», передбачено, що співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Крім того частина 2 даної статті передбачає, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором про надання комунальної послуги визначається відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (ч.3 ст.8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до частин 4, 6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Згідно пункту 24 Правил №830 визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком.

Згідно пункту 28 Правил № 630 споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування (МЗК) будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до п.38 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Згідно пп.13 п.44 Правил № 830 споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

З 25 січня 2019 року набула чинності Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, якою встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень.

В даній методиці зазначені формули, згідно яких ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» проводило нарахування за опалення, а саме, з грудня 2021 року нараховувалась плата за опалення місць загального користування (МЗК) та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (ВФС), а з жовтня 2022 року, у зв`язку із внесенням змін до вказаної Методики, нараховується плата лише за опалення місць загального користування (МЗК).

Крім того, відповідно до ст.6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», в редакції від 22.06.2017, витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку.

У зв`язку із змінами у законодавстві, зокрема у Законі України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», внески на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку нараховувались з грудня 2019 року по липень 2021 року включно, а з листопада 2021 року (через 30 днів з моменту висвітлення на сайті типового договору про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води), позивачем нараховується плата за абонентське обслуговування за послугою з постачання теплової енергії.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг.

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Система опалення, як інженерна система будинку, яка призначена для задоволення потреб усіх співвласників (мешканців будинку), належить на праві спільної сумісної власності всім співвласникам, які зобов`язані забезпечувати належне її утримання, що також включає і витрати на оплату комунальних послуг щодо цього спільного майна.

Місця загального користування багатоквартирного житлового будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. За рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, створюються сприятливі умови для нормального функціонування мереж водопостачання, водовідведення.

Ураховуючи вищевикладені вимоги чинного законодавства України, кожен власник - споживач зобов`язаний брати участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії, в тому числі витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

З 01.01.2022 обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби визначається, як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будинку і складає для 6-10 - поверхової будівлі 20% від загальноспожитого обсягу. Нарахування за обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби, проводиться незалежно від наявності або відсутності транзитних ділянок трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення, прокладених у приміщеннях з індивідуальним опаленням.

Відповідно до пункту 12 розділу IV методики, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ їх житлових/нежитлових приміщень.

Отже, хоча квартира АДРЕСА_4 і відключена від мереж центрального опалення, проте відповідач, як мешканць житлового будинку зобов`язаний брати участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії.

Нарахування оплати, зокрема за постачання теплової енергії здійснюється на підставі показів загальнобудинкового вузла комерційного обліку теплової енергії, що підтверджується архівними даними показників кількості спожитої теплової енергії вузла комерційного обліку теплової енергії житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є обґрунтованими, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання, яка утворилась у розмірі 5889,98 грн., індекс інфляції в розмірі 668,28 грн., 3% річних в розмірі 184,75 грн.

Відповідно до ч.1ст.141ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги у стягненні всієї суми боргу, в порядку ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. Підтверджуючих документів про звільнення відповідачів від сплати судового збору, суду не надано.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 260-263 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість з оплати послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в розмірі 5889,98 грн., індекс інфляції в розмірі 668,28 грн., 3% річних в розмірі 184,75 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» 3028,00 грн. сплаченого за подання позову до суду судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відомості про учасників, які брали участь у справі:

позивач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місце знаходження 36008, м. Полтава, вул. Польська, 2а, Р/рахунок № НОМЕР_3 в філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 331467, ЗКПО 03338030.

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В.М. Бугрій