1Справа № 335/4703/25 2/335/2309/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 03.05.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено Договір позики № 2867368.

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників № 354 від 28.10.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 18895,93 грн., з яких: 5386,98 грн. сума заборгованості за основною сумою кредиту; 1361,99 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування Позикою; 0 грн. комісія за надання Позики.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своє зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 16.07.2024 Позивачем не здійснювалася нарахування жодних штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики № 2867368 в розмірі 18895,93 грн., яка складається з: 5386,98 грн. сума заборгованості за основною сумою кредиту; 1361,99 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування Позикою; 0 грн. комісія за надання Позики.

Ухвалою суду від 20.05.2025 відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився з у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ЄАПБ», , позовну заяву підтримує в повному обсязі та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, який мотивований наступним.

14.06.2021 між ТОВ «ФК «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу.

03.05.2024 між ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 2867368 з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».

Отже, на момент укладання Договору факторингу 14.06.2021між товариство: не існувало кредитного договору від 03.05.2024 з відповідачам, не існувало боржника та права вимоги до нього, а тому вимоги до відповідача не могли придбаватись у червні 2021 і сам борг не міг бути включений до предмету факторингу, що у відповідності ст. 203 ЦК України є порушенням принципу реальності предмета договору.

Вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не має права вимагати борг за Договором позики, який був укладений 03.05.2024, якщо його право ґрунтується на Договорі факторингу 14.06.2021, який не охоплює це конкретне зобов`язання. Позивач не надав доказів переходу та набуття ним права вимоги до боржника ОСОБА_1 за Договором позики № 2867368 від 03.05.2024.

Вказує, що надані позивачем документи в якості доказів не заслуговують на увагу.

Так, додаткова угода № 43 від 28.10.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 містить приховану інформацію: п. 1 частково прихована інформація щодо загальної суми прав вимоги що відступаються за договором; у п. 2 прихована інформація щодо ціни продажу за договором; у п. 3 прихована інформація щодо загальної суми прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників № 35 від 28.10.2024; у п. 4 прихована інформація щодо суми грошових коштів сплачених фактором клієнту.

Акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 35 від 10.10.2024 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 містить частково приховану інформацію щодо загальної суми заборгованості за реєстром боржника після переходу права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Крім того, розрахунок заборгованості за Договором позики № 2867368 від 03.06.2024 містить розрахунок суми боргу за період з 28.10.2024 по 31.03.2025, відповідно до якого станом на 31.03.2025 заборгованість за кредитним договором складає 18895,93 грн. Статтями 1046, 1048, 1050 ЦК України визначено, що проценти та неустойка можуть нараховуватись лише у межах строку дії договору, якщо інше не передбачено умовами договору. Водночас, звертає увагу, що Договір позики укладений 03.05.2024 строком на 30 днів, кінцевий строк дії договору 02.06.2024. Тобто, нарахування процентів за користування кредитом нараховувалося поза межами строку дії договору, що є неправомірним. А сума 18895,93 грн., яка зазначена у додатку незрозуміло взагалі з чого вона складається.

Таким чином, відповідач приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, у зв`язку з викладеним, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

08.07.2025 позивачем подано до суду відповідь на відзив, представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явився, 10.07.2025 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначено законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 03.05.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено Договір позики № 79946654 який підписано одноразовим індефікатором.

Згідно умов Договору, зокрема згідно з п. 1. Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.

Згідно п. 2.1.-2.3 Договору позики, сума позики складає 6000,00 грн., строк позики 30 днів до 02.062024, денна процентна ставка 0,975%, процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день% - 2,70, пеня :/день 2,70, орієнтована реальна річна процентна ставка, % - 2,70, орієнтована загальна вартість позики, у грн. 7755,00 грн.

Згідно абз. 1 п. 7 та п. 8 Договору позики, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Позичальник несе повну відповідальність перед Позикодавцем за повернення Позики, сплату Процентів та належне виконання зобов`язань за цим Договором усім своїм майном. У раз невиконання або неналежного виконання обов`язків за Договором Позикодавець несе відповідальність згідно чинного законодавства.

Якщо Сума Позики, зазначена в п. 2 Договору, не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користуванням Позикою понад встановлений Договором строк Позикодавець має право, у випадку невиконання Позичальником умов цього Договру, нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.

Якщо сума Позики, зазначена в п. 2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування Позикою понад встановлений Договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за ставкою, визначеною п. 2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з Реєстра боржників № 35 від 10.10.2024 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 2867368 в сумі 18895,93 грн., з яких: 5386,98 грн. сума заборгованості за основною сумою кредиту; 1361,99 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування Позикою; 0 грн. комісія за надання Позики.

Таким чином, на час укладення договору факторингу у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_2 за Договором позики № 2867368 від 03.05.2024, оскільки відповідач, на час укладання Договору факторингу не був боржником - набувачем послуг чи товарів за первинним договором.

Отже, до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_2 за Договором позики № 2867368 від 03.05.2025, оскільки на час укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року, договір позики із ОСОБА_2 ще укладено не було, відтак і не могло відступатися права кредитора за цим договором.

Позивач зазначає, що за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбулась передача права вимоги за Договором позики № 2867368, однак належних та допустимих доказів в підтвердження цього, суду не надано.

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 1005/7136/2012 (провадження № 61-18606св21) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13».

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобовязанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі встановлено, що правовідносини за Договором позики № 2867368 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 виникли 03.05.2024, тобто значно пізніше ніж було укладено Договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином. Витяг з Реєстру прав вимоги № 35, в якому зазначено відповідача ОСОБА_2 датується 28.10.2024, тобто більш ніж через три роки після укладення договору відступлення права вимоги, а отже на час укладення даного договору у ТОВ «ФК «ЄАПБ» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним вище Договором позики.

Водночас підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20).

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довело порушення його прав з боку відповідача ОСОБА_1 та наявність у нього права звернення до суду про стягнення заборгованості за Договором позики № 2687368 від 03.05.2024.

Крім цього, у доданих до матеріалів справи копії Договору факторингу та копії акту прийому-передачі Реєстру Боржників відсутня ціна договору, загальна сума заборгованості; наданий ТОВ «ФК «ЄАПБ» до позовної заяви витяг з реєстру боржників № 35 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 не є належними та допустимими доказом відступлення права вимоги, оскільки вказаний витяг містить підпис лише представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», який сформував цей витяг.

Також, згідно позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача відсотки за Договором позики № 2867368 в розмірі 1361,99 грн. Договір позики № 2867368 від 03.05.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено на 30 днів, тобто на період з 03.05.2025 по 02.06.2024, з відсотковою ставкою в розмірі 0,975% на день.

Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих відсотках за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на закінчення строку кредитування 02.06.2024, нарахування позивачем процентів після спливу визначеного договором строку кредитування не відповідає положенням закону.

Що стосується позовної вимоги про стягнення суми заборгованості за пенею, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год. 24 лютого 2022 року, який в подальшому неоднаразово продовжувався, в останнє Указом Президента України від 15 квітня 2025 року № 235/2025, затвердженим Законом України від 16 квітня 2025 року № 4356-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб, тобто воєнний стан в України триває донині.

Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України(постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України(постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок пені за період з 28.10.2024 по 31.03.2025 (під час дії в Україні воєнного стану), а тому з огляду на вказані норми, позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати неустойки (пені) та інших платежів у період дії в Україні воєнного стану, тому позовні вимоги в частині стягнення пені є безпідставні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення даного позову, а відтак про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд, на підставі ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, покладає на позивача понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Повний текст рішення складно та підписано 19.08.2025.

Суддя В.О. Макаров