ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8514/24 Номер провадження 22-ц/814/2248/25Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 та адвоката Гайтоти Ірини Миколаївни на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2025 року по справі за позовом Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2024 року Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_2 , 2017 року народження, відомості про батька якого записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

27.11.2024 до служби у справах дітей надійшло повідомлення про те, що за адресою АДРЕСА_1 , матір ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, в будинку вибиті двері, побиті вікна, в приміщенні знаходиться малолітній ОСОБА_2 .

Після інспектування родини ОСОБА_3 , службою у справах дітей встановлено, що умови проживання вкрай незадовільні, продукти харчування відсутні, мати ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, малолітня дитина має занедбаний вигляд, хлопчик повідомив, що замерз, в зв`язку з чим дитина була вилучена з родини та влаштована до медичного закладу.

Син відповідача з 2021 року перебуває на обліку служби у справах дітей як дитина, яка перебуває в у складних життєвих обставинах.

Виконавчий комітет як орган опіки та піклування зазначав, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, повністю ними нехтує, влаштовує своє особисте життя, в той час як хлопчик фактично залишається без материнської уваги.

Відносно ОСОБА_1 було складено 9 адміністративних матеріалів за порушення громадського порядку, неналежне виконання батьківських обов`язків. Остання проходила курс лікування від алкогольної залежності.

В серпні 2021 році дитина була влаштована до КЗ «Центру соціальної реабілітації дітей», але в кінці року було прийнято рішення про доцільність повернення малолітньої дитини матері.

Разом з тим, після повернення дитини до матері поведінка останньої стосовно виховання, нагляду за дитиною не змінилася, мати не стала на шлях виправлення, позитивні зміни в житті мали короткочасний характер, знову почала вживати алкогольні напої, що призвело до необхідності двічі за цей час дитину вилучати з родини.

Враховуючи наведене, просив позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , 1989 року народження, відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути аліменти на його утримання.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2025 року позовні вимоги Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь державного закладу, або родини (сім`ї), де буде перебувати дитина, до досягнення повноліття, починаючи з 03.12.2024.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання.

Задоволення позовних вимог обґрунтовано доведеністю факту неналежного виконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків. Зважаючи на позбавлення батьківських прав, суд в порядку ст. 166 СК України також стягнув аліменти на утримання дитини.

Не погодившись з даним судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 та адвокат Гайтота І.М. оскаржили його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначали, що апелянт має власне житло, вже не зловживає алкогольними напоями, з 17.02.2025 офіційно працевлаштувалась у ФОП ОСОБА_5 на посаді продавця продовольчих товарів, тому має можливість забезпечити належні умови для проживання сина та забезпечити його всім необхідним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька якої записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Сторонами не заперечувалося, що стосовно відповідача службою у справах дітей тричі приймалися рішення про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_4 .

27.11.2024 службою у справах дітей відбулося інспектування родини відповідача за місцем проживання в АДРЕСА_1 та встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, в будинку вибиті двері, побиті вікна, холодно. Встановлено, що малолітній ОСОБА_2 , 2017 року народження, має занедбаний вигляд, замерз, умови проживання вкрай незадовільні, продукти харчування відсутні.

За результатами проведення рівня оцінки безпеки дитини у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дитина була вилучена із родини та влаштована до медичного закладу.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтави ради від 27.11.2024 «Про негайне відібрання дитини ц матері та її влаштування» виконавчий комітет вирішив відібрати малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_1 , направити для повного медичного обстеження та звернутися до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний, моральний та духовний розвиток дитини, має винну поведінку у формі бездіяльності. Дитина проживаючи поряд з матір`ю, перебувала в складних життєвих обставинах, внаслідок чого була відібрана та поселена в патронажну сім`ю, а отже позбавлення батьківських прав буде відповідати її як найкращим інтересам.

Також суд зазначив, що попередньо вже розглядалась справа про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04.05.2023 в задоволенні позову було відмовлено, проте остання не змінила свою поведінку та спосіб життя, продовжує нехтувати батьківськими обов`язками, чим порушує право дитини на повноцінне щасливе дитинство.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

За змістом ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав може звернутися орган опіки та піклування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Згідно п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів…), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків». Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Сторонами не заперечується, що в період з 2019 року по 2024 рік, ОСОБА_2 , 2017 року народження, вже двічі відбирався від матері та перебував як в Центрі соціальної реабілітації дітей, в зв`язку з неналежним доглядом за дитиною 3,5 років, так і в патронатній сім`ї, куди дитину було тимчасово влаштовано в зв`язку з військовою агресією російської федерації після медичного обстеження в КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради».

Сама ОСОБА_1 перебувала під соціальним супроводом Полтавського міського центру соціальних служб, проходила лікування від алкогольної залежності.

Органом опіки та піклування було встановлено, що кожного разу після повернення в родину сина поведінка матері фактично не змінювалася. Вона не забезпечувала його всім необхідним, змінювала місце проживання, постійної роботи не мала, влаштовувала своє особисте життя, внаслідок чого неодноразово була потерпілою насильницьких дій кривдників, свідком чого становився і її син ОСОБА_6 , який був позбавлений батьківського піклування та догляду.

Під час відвідування родини соціальними службами та телефонного моніторингу ситуації в родині ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу несло негативний вплив на психологічний розвиток дитини, яка спостерігає за матір`ю та невідомими особами, що перебувають поруч з нею, що його пригнічувало та негативно відображалось на його психоемоційному стані.

Зважаючи на тривале невиконання батьківських обов`язків стосовно сина ОСОБА_6 та не бажання змінювати свою поведінку, орган опіки та піклування Подільської районної у м. Полтаві ради вже звертався в 2022 році до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо дитини.

Відмовляючи в задоволення вказаного позову Ленінський районний суд взяв до уваги бажання ОСОБА_1 змінити своє ставлення до виховання та розвитку дитини, не повертатися до вживання алкоголю та ведення антигромадського способу життя, виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, надавши у такий спосіб матері хлопчика довести своє виправлення та змінити відношення до виконання батьківських обов`язків.

Між тим, після ухвалення судового рішення і до даного часу відношення матері до виконання своїх батьківських обов`язків не змінилось, вона продовжує байдуже ставитись до сина, не займається його вихованням, розвитком та утриманням, для чого в неї не має жодних перешкод.

Згідно акту обстеження умов проживання від 27.11.2024, за адресою проживання АДРЕСА_1 , умови проживання сімї ОСОБА_1 незадовільні, в будинку холодно, побиті вікна, двері, продукти харчування відсутні, матір перебуває в стані алкогольного сп`яніння, на кухні та в кімнаті брудно. Для дитини не створені умови для проживання. Дитина була голодна та з замерзлими руками, повідомила, що мама часто вживає алкоголь з дядьками.

В зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дитини ОСОБА_2 був вилучений з родини та влаштований КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради».

Згідно інформації Департаменту ПП Управління патрульної поліції в Полтавській області за адресою проживання ОСОБА_1 , з вересня 2023 року, (тобто вже після ухвалення рішення про відмову в позбавленні батьківських прав) неодноразово здійснювалися виїзди в зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків, виникненням конфліктних ситуацій між ОСОБА_1 та її знайомими чоловічої статі.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 22.01.2025 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Матеріалами справи доводиться, що незважаючи на супровід центру соціальних служб, лікування від алкогольної залежності, ОСОБА_1 не змінила свого ставлення до виховання, розвитку дитини, не забезпечує його необхідними предметами побуту, навчання.

В ході апеляційного розгляду, відповідач ОСОБА_1 пояснювала, що має бажання опікуватись сином, вчергове обіцяла створити для нього належні житлово-побутові умови.

Повідомила, що їй відомо про знаходження сина ОСОБА_6 в патронажній сім`ї, вона знає, що йому там подобається, інколи з дозволу патронату спілкується з сином, водить його по торгово - розважальним центрам.

Про те їй не відомо в яку школу ходить дитина, з вчителями вона контакту не має і його навчанням не цікавиться.

Стверджує, що має сезонну роботу прибиральника в парку «Перемога» м. Полтаві, де їй офіційно нараховують оплату праці.

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_4 , виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина.

Вказані обставини на думку колегії суддів свідчать про відсутність піклування з боку матері до сина, інтересу для його виховання, несуть загрозу для розвитку дитини та не відповідають забезпеченню прав дитини, а отже є свідомим ухиленням від виконання батьківських обов`язків, що доводить наявність в діях відповідача винної поведінки у формі бездіяльності.

Одночасно, судом першої інстанції було правомірно вирішено вимогу про стягнення з останньої аліментів на утримання сина, що ґрунтується на положеннях ч. 2 ст. 166 СК України, відповідно до якої, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять посилань на обставини, які-б свідчили про неправильне вирішення спору.

Посилання апелянтів, що на даний час ОСОБА_1 має власне житло, працевлаштована, а отже може забезпечити комфортне проживання сина - не беруться колегією суддів до уваги як підстава для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки наявність в останньої житлового будинку не заперечується, з одночасним доведенням позивачем факту неналежністю в ньому житлово-побутових умов, не облаштуванням в ньому елементарних умов для малолітньої дитини, відсутністю продуктів харчування, підручників, ігрових та інших речей для дозвілля її сина.

Будь - яких доказів покращення та створення нею задовільних умов для проживання її сина, апелянтом ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції надано не було.

Що стосується працевлаштування відповідача, то воно відбулося вже під час розгляду справи, через 2,5 міс. після звернення органу опіки про позбавлення батьківських прав.

Також колегія суддів звертає увагу, що в разі зміни способу життя ОСОБА_1 , її ставлення до виконання батьківських обов`язків, остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав, в порядку ст. 169 СК України.

Керуючись ст. 367, ч.1 п. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 та адвоката Гайтоти Ірини Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 15 вересня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин