УХВАЛА

11 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 522/5486/24-Е

провадження № 61-11342ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оплату за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, у якому проси в суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 жовтня 2021 року до 24 березня 2024 року (включно); грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за час вимушеного з 01 жовтня 2021 року до 24 березня 2024 року (включно); щорічну матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022, 2023, 2024 роки; стягнути матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022, 2023, 2024 роки.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 жовтня 2021 року до 24 березня 2024 року

у розмірі 454 977,25 грн.

Стягнено з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію

за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за час вимушеного прогулу за період з 01 жовтня 2021 року до 24 березня 20224 року у розмірі 64 996,75 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

08 серпня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси

від 09 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 12 червня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2025 року касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року визнано неподаною та повернено заявнику.

03 вересня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси

від 09 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 12 червня 2025 року.

Проте, подана касаційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження та підлягає поверненню з наступних підстав.

За змістом статей 185, 393 ЦПК України повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Натомість, обставини, які стали підставою для повернення касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2025 року існувати не перестали, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 не врахувавши викладені у вказаній ухвалі роз`яснення, повторно подав касаційну скаргу не вказавши підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення передбаченого статтею 389 ЦПК України.

Об`єктивних перешкод для виконання роз`яснень викладених в ухвалі Верховного Суду від 19 серпня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 не навів та Верховний Суд їх не встановив.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Оскільки заявником при зверненні вдруге до Верховного Суду із касаційною скаргою на ті самі судові рішення не було усунуто обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2025 року (провадження № 61-10307ск25), вдруге подана та оформлена в аналогічний спосіб касаційна скарга у цій справі також підлягає поверненню особі, яка її подала.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Керуючись статтями 43, 44, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 12 червня 2025 року визнати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун