Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/489/25

Провадження №2/377/355/25

15 вересня 2025 рокуСлавутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Федорчук Г.В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В:

28 травня 2025 року до суду в системі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 15-16, 524-526, 533, 536, 610-611, 625, 629, 1049-1050 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 158349 від 16.10.2020 у розмірі 14 460,00 гривень та понесені судові витрати.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 16.10.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 158349 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 3000 гривень; дата надання кредиту: 16.10.2020; строк кредиту: 10 днів; валюта кредиту: UAH; стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. Згідно з пунктом 2.4. кредитного договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. На виконання вимог пункту 2.4. кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів (частина 7 кредитного договору). Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 09.04.2025 підтверджено перерахування 16.10.2020 року на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 кредитних коштів в сумі 3000 гривень. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу № 01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 . Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором, станом на 31.01.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 14 460,00 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3000 гривень; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 11 460 гривень, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі статей 15-16, 524-526, 533, 536, 610-611, 625, 629, 1049-1050 ЦК України (а. с. 3-7).

Ухвалою судді від 30 червня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 12 серпня 2025 року (а. с. 35-36).

08 серпня 2025 року представник позивача - адвокат Пархомчук С.В. звернувся із заявою про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500 гривень (а. с. 43-47).

Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26 серпня 2025 року. Вказаною ухвалою суду було приєднано до матеріалів справи заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, разом з доданими документами, яка надійшла в системі «Електронний суд» 08 серпня 2025 року від позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», від імені якого діє представник Пархомчук С.В. (а. с. 57-58).

Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року було відкладено судовий розгляд справи на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України на 15 вересня 2025 року (а. с. 64-65).

Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві представник позивача Пархомчук С.В. просив розгляд справи проводити без сторін, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в призначене судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання, але конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку ОСОБА_1 , якому адресовано судову повістку разом із копією ухвали про відкриття провадження, копією ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, копією ухвали про відкладення судового розгляду у справі за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов, клопотання про відкладення розгляду справи до суду він не надіслав, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не направив, причини неявки суд не повідомив.

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 15 вересня 2025 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання фінансового кредиту № 158349 (далі - договір), паперова копія якого додана до позовної заяви, шляхом підписання сторонами електронними підписами, зокрема, відповідачем ОСОБА_1 16.10.2020 електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL4572, відповідно до пункту 1.1. якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (а. с. 16-17).

З пунктів 1.2.-1-6. договору вбачається, що кредит надається строком на 10 днів, тобто до 25.10.2020. Строк дії договору 10 днів (пункт 1.2. договору). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована (пункт 1.3. договору). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (пункт 1.4. договору). Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта (пункт 1.5. договору). Невід`ємною частиною цього договору є Публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства https://www.cly.com.ua/ (пункт 1.6. договору).

Згідно з пунктом 2.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до підпункту 3.1.1. пункту 3.1. договору товариство має право вимагати від клієнта повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі, а також виконання всіх інших зобов`язань за цим договором і додатками до нього.

Як вбачається з підпункту 3.4.2. пункту 3.4. договору, клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором.

З пункту 6.1., 6.3. договору видно, що цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами договору.

Відповідно до Графіку розрахунків, що є Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 158349, підписаного сторонами електронними підписами, зокрема, відповідачем ОСОБА_1 16.10.2020 електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL4572, строк, на який надано кредит 10 днів; сума кредиту 3 000 гривень; фіксована процентна ставка за день користування 2 %; сума нарахованих процентів за користування кредитом 600 гривень; сума нарахованої пені (у разі наявності прострочення),(кількість днів прострочення*5%) 5 %; до оплати (всього) 3 600 гривень. Цей Додаток укладений у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної зі сторін, та є невід`ємною частиною до договору про надання фінансового кредиту № 158349 від 16.10.2020 (а. с. 18).

Як вбачається з довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «ЗАЙМЕР», клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 158349 від 16.10.2020, ідентифікований ТОВ «ЗАЙМЕР». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com.ua/: одноразовий ідентифікатор KL4572; дата відправки ідентифікатора позичальнику 16.10.2020; номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор, НОМЕР_2 (а. с. 12).

Як вбачається з інформації ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» № 701/04 від 09.04.2025, ТОВ «Платежі онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг повідомило, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція: сайт торговця CLY.COM.UA; тип транзакції видача; номер транзакції 30283-17248-20657; номер замовлення А309686B163497CLY158349T1034241; сума 3 000 гривень; дата та час проведення 16.10.2020 о 10:02:05; номер платіжної карти НОМЕР_1 ; емітент платіжної картки PRIVAT BANK; код авторизації 861135; опис видача кредиту № 158349 (а. с. 28).

Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 158349 від 16.10.2020 станом на 10.01.2025 заборгованість за вказаним кредитним договором становить 14 460 гривень, з яких: : 3 000 гривень сума простроченої заборгованості за кредитом, 11 460 гривень прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом (а. с. 10).

У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

28 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТО ГОУ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до пункту 1.1. якого на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до глави 73 Цивільного кодексу України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитним договорами (портфель заборгованості) (а. с. 19-22).

Згідно з пунктом 6.1. договору факторингу клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до портфелю заборгованості. Загальний розмір портфеля заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються, складає 355 346 652,97 гривень станом на дату підписання сторонами цього договору.

Підпунктом 6.2.3 договору факторингу визначено, що права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору.

Відповідно до пунктів 7.1.-7.2. договору факторингу в якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги, фактор сплачує клієнту плату (ціну продажу) у розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 1 444 834,08 гривень без ПДВ. Фактор здійснює оплату клієнту шляхом перерахування суми, що вказана у пункті 7.1. цього договору, на вказаний у реквізитах до цього договору рахунок, двома платежами: 722 417,04 гривень - протягом п`яти робочих днів з дати підписання сторонами цього договору; 722 417,04 гривень протягом 20 робочих днів з дати підписання сторонами цього договору.

Згідно з пунктом 13.1. договору факторингу, договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, та діє до 30 січня 2023 року, але у будь-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами.

Відповідно до платіжних інструкцій № 1653 від 02 листопада 2021 року, № 1672 від 23 листопада 2021 року, № 432 від 02 листопада 2021 року ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» перерахувало ТОВ «ЗАЙМЕР» 1 444 834,08 гривень в якості плати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року (а. с. 26-27).

Як вбачається з Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, підписаного представником ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та представником ТОВ «ЗАЙМЕР», право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 158349 від 16.10.2020 на загальну суму 14 460,00 гривень, з яких: 3 000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 460,00 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, перейшло до ТОВ «ФК « КЕШ ТУ ГОУ» (а. с. 11).

Таким чином, вказаний договір факторингу набув чинності, за яким вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 158349, укладеним 16 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 перейшли до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ».

31 січня 2025 року ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» відправило відповідачу ОСОБА_1 досудову вимогу, в якій ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» вимагало від відповідача виконати зобов`язання за кредитним договором № 158349 від 16.10.2020 на загальну суму 14 460,00 гривень, з яких: 3 000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 460 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, що підтверджується копією досудової вимоги від 31.01.2025 (а. с. 9).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як зазначено у частини третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За нормою частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша стаття 628 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, відповідно до якої, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що договір про надання фінансового кредиту № 158349 від 16 жовтня 2020 року було укладено в електронній формі.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У пункті 5 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами частини 7 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них (частина п`ята статті 11 Закону України № 675-VIII).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII).

На підтвердження своїх вимог позивачем надано паперову копію електронного договору про надання фінансового кредиту № 158349 від 16.10.2020, який містить інформацію про його підписання відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL4572.

Зазначені обставини свідчать про належне укладення договору про надання фінансового кредиту № 158349 від 16.10.2020, в тому числі погодження відповідача ОСОБА_1 з умовами вказаного договору, шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Доказом підтвердження отримання коштів відповідачем ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 158349 від 16.10.2020 є інформація ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» № 701/04 від 09.04.2025.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 626 цього Кодексу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 158349 від 16.10.2020, станом на 10.01.2025 заборгованість за вказаним кредитним договором становить 14 460,00 гривень, з яких: : 3 000 гривень сума простроченої заборгованості за кредитом, 11 460 гривень прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом (а. с. 10).

Таким чином, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач просить стягнути крім тіла кредиту, проценти за користування кредитом, в сумі 11 460 гривень, розмір та умови нарахування яких передбачені в договорі про надання фінансового кредиту № 158349 від 16.10.2020.

Вирішуючи вимогу про стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з частиною першою, другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

З пунктів 1.2.-1-6. договору вбачається, що кредит надається строком на 10 днів, тобто до 25.10.2020. Строк дії договору 10 днів (пункт 1.2. договору). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована (пункт 1.3. договору).

Відповідно до Графіку розрахунків, що є Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 158349, підписаного сторонами електронними підписами, зокрема, відповідачем ОСОБА_1 16.10.2020 електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL4572, строк, на який надано кредит 10 днів; сума кредиту 3 000 гривень; фіксована процентна ставка за день користування 2 %; сума нарахованих процентів за користування кредитом 600 гривень; сума нарахованої пені (у разі наявності прострочення),(кількість днів прострочення*5%) 5 %; до оплати (всього) 3 600 гривень. Цей Додаток укладений у двох оригінальних примірниках, по одному для кожної зі сторін, та є невід`ємною частиною до договору фінансового кредиту № 158349 від 16.10.2020 (а. с. 18).

Таким чином, за умовами укладеного сторонами договору про надання фінансового кредиту № 158349 від 16.10.2020, ТОВ «ЗАЙМЕР» надало відповідачу ОСОБА_1 кредит, а останній зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі до 25.10.2020.

Таким чином, ТОВ «ЗАЙМЕР» відповідно до статті 1048 ЦК України мало право нараховувати заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 25 жовтня 2020 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, оскільки права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У свою чергу, положення пункту 2.3 договору про надання фінансового кредиту № 158349 від 16.10.2020 щодо обчислення строку кредитування протягом всього періоду користування кредитними коштами та до повного виконання зобов`язань за договором, прямо суперечать положенням пункту 1.2 цього ж договору, а також висновкам Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, та є такими, що вносять істотний дисбаланс у права та обов`язки сторін цього договору.

При цьому тлумачення змісту пункту 2.3 договору про надання фінансового кредиту № 158349 від 16.10.2020 не дає можливості прийти до однозначного висновку про те, що в такий спосіб сторони також погодили застосування приписів статті 625 ЦК України до періоду користування кредитними коштами, що починається після закінчення строку кредитування (тобто після 25.10.2020).

Крім цього, стороною позивача не надано детального розрахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати процентів за користування кредитом, щоб суд мав змогу встановити порядок утворення заборгованості у розмірі 14 460 гривень та порядок її нарахування.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що кредитодавцем здійснювалося нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування, тобто після втрати права нарахування таких процентів, відтак вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами можуть бути задоволені лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Виходячи з викладеного, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають проценти, нараховані в межах строку кредитування, з 16 жовтня 2020 року по 25 жовтня 2020 року в сумі 600 гривень, в іншій частині вимоги про стягнення процентів в сумі 10 860 гривень - задоволенню не підлягають.

З урахуванням наведеного, позов підлягає частковому задоволенню, оскільки стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 158349 від 16.10.2020 в сумі 3 600 гривень (яка включає заборгованість за тілом кредиту 3 000,00 гривень, проценти за користування кредитом 600 гривень в межах строку кредитування).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як зазначено у пункті 3 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, наведеному у позовній заяві, вказав, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 10 500 гривень. Саме таку суму витрат на професійну правничу допомогу просив стягнути з відповідача у поданій до суду заяві від 08.08.2025 представник позивача - адвокат Пархомчук С.В..

На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладеного між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» в особі директора Осипенко І.С. та адвокатом Пархомчуком С.В.; Додаткової угоди № 1 від 27.12.2024 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, копію свідоцтва про права на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8096/10, виданого адвокату Пархомчуку С.В.; копію довіреності від 30.12.2024, якою ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» уповноважило адвоката Пархомчука С.В. представляти інтереси Товариства, зокрема в судах всіх рівнів з усіма правами, які надано законом позивачу; копію акта про отримання правової допомоги від 04.08.2025, складеного між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С.В., згідно з яким адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу на загальну суму 10 500 гривень під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за кредитним договором № 158349 від 16.10.2020; копію платіжної інструкції № 33495 від 04.08.2025 , згідно з якою ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплатило на рахунок адвоката Пархомчука С.В. 10 500 гривень за надання правничої допомоги згідно з договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 (а. с. 8, 13-15, 30, 48-49, 54-55).

Вказані вище докази у своїй сукупності підтверджують факт надання адвокатом Пархомчуком С.В. правової допомоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 та Додатковій угоді № 1 від 27.12.2024 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи час, затрачений адвокатом Пархомчуком С.В. на надання правової допомоги під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за кредитним договором № 158349 від 16.10.2020, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, в сумі 10 500 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідачем суду не надано.

Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з положень частини другої статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи із наступного розрахунку: 3 600 гривень х 100 % : 14 460 гривень = 24,90 % (відсоток розміру задоволеного позову); 10 500 х 24,90 :100 = 2 614,50 гривень (сума витрат на професійну правничу допомогу, пропорційна відсотку задоволеного позову).

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку 2 422,40 х 24,90 % ( відсоток розміру задоволеного позову):100 %= 603,18 гривень (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за договором № 158349 про надання фінансового кредиту від 16 жовтня 2020 року в розмірі 3 600 гривень, з яких: 3 000 гривень сума простроченої заборгованості за кредитом, 600 гривень прострочена заборгованість за процентами.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 603 гривні 18 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 614 гривень 50 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, будинок № 82, офіс 7.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення суду складено 15 вересня 2025 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька