Справа № 571/1846/25
Провадження № 2-др/571/1/25
15 вересня 2025 року с-ще Рокитне
Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі:
судді Качмар М.Я.,
з участю секретаря судового засідання Качановської О.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Соломон Ольги Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення,
Представник позивача - адвокат Соломон М.Ю. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17 237,77 грн., а також стягнути витрати адвокатки Ольги Соломон на проїзд з м. Рівного до селища Рокитне та в зворотньому напрямку сумі 2 500 грн на користь позивача ОСОБА_1 .
На обґрунтування вказує, що Рокитнівським районним судом Рівненської області було ухвалено рішення від 13.08.2025, яким задоволено позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Питання про судові витрати вирішено лише в частині судового збору, про витрати на професійну правничу (правову) допомогу судом не вирішувалось. Представницею позивача було зазначено в позовній заяві про намір стягнути витрати на правничу допомогу.
Так, у позовній заяві Позивач зазначив, що між ним та адвокаткою Соломон О.М. було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги від 09.04.2025. У відповідності до пункту договору 3.1 вартість послуг на представництво позивача становила:
-5 000,00 грн гонорар за підготовку та подання позовної заяви до суду. На підтвердження понесених витрат до заяви долучається копія квитанції про оплату правничої допомоги від 01.05.2025, яка підтверджує сплату Позивачем вказані суми на користь АО «Бідюк та партнери».
-3 000,00 грн - гонорар за участь у одному судовому засіданні, передбачена пунктом 3.1 Договору про надання професійної правничої допомоги. У зв`язку із тим, що фіксування судового процесу не відбувалося, але адвокатка Ольга Соломон фактично прибувала до суду 30.07.2025, 13.08.2025 : подавала клопотання про проведення судових засідань без участі сторони Позивача, гонорар за участь у судових засіданнях було зменшено з передбачених договором 3 000,00 грн до 2 500,00 грн. Відповідно, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 5000,00 грн. На підтвердження понесених витрат до заяви додається копія квитанції про оплату від 07.08.2025 на суму 5 000,00 грн, що сплачена Позивачем на користь АО «Бідюк та партнери».
-7 237,77 грн - 10 % від суми, стягнутої судом за результатами розгляду позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи викладені у заяві, суд зазначає наступне.
Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 13 серпня 2025 року було задоволено позов. Рішенням ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної у наслідок кримінального правопорушення в розмірі 1500 доларів США (одна тисяча п`ятсот доларів США). Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, заподіяної у наслідок кримінального правопорушення в розмірі 10000 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.). Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. двадцять коп.). Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. двадцять коп.).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Частинами 13 ст. 134 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з вимогами ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 915/1654/19.

На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу, до заяви подано договір про надання професійної правничої допомоги від 09.04.2025, копію квитанції про оплату юридичних послуг від ОСОБА_1 на суму 5000 грн. від 01.05.2025, копію платежу за правничу допомогу ОСОБА_1 на суму 5000 грн., копію фіскального чеку на суму 2000,05 грн. оплата «Бензин авто» від 13.08.2025.

Так, між АО «Бідюк та Партнери» і ОСОБА_1 було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги від 09.04.2025. (а.с.76)

Відповідно до пунктів 3.1 цього Договору, розмір гонорару за послуги визначені у п. 1.1. цього договору становить:

-5 000,00 гривень за підготовку позовної заяви та подачі її до суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_3 .

-5 000,00 гривень за підготовку позовної заяви та подачі її до суду першої інстанції про стягнення ОСОБА_2 .

-3000,00 гривень - за участь у судовому засіданні, якщо таке відбувалося.

-10% від суми стягнутої судом за результатами розгляду кожної окремо позовної заяви.

Враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатом на надання послуг, їх види і обсяг, значення справи для позивача, суд вважає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу адвоката, що пов`язані з підготовкою позовної заяви та подачі її до суду у розмірі 5000 грн. є обґрунтованими і співмірним із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надану правову допомогу.

Відповідно до постанови Верховного суду у справі №686/28627/18 від 27 липня 2022 року витрати на професійну правову допомогу можуть відшкодовуватися незалежно від того, оплачені вони стороною до моменту подання вимоги про їх відшкодування, чи такі будуть оплачені в майбутньому.

В свою чергу, зважаючи на наведене вище, з огляду на фактичне прибуття для участі адвоката у відповідних засіданнях суду, суд вважає, що судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, слід стягнути з відповідача на користь позивача, оскільки понесені витрати підтверджені належними і допустимими доказами, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.

Щодо відшкодування витрат адвоката, що пов`язані з поїздкою з м. Рівного до Рокитнівського районного суду Рівненської області для участі у судових засіданнях в сумі 2500 грн. (витрати на придбання пального та маршрутне таксі), суд зазначає таке.

Пунктом 3.4 зазначеного вище Договору було визначено, що Клієнт зобов`язаний оплатити фактичні витрати необхідні для виконання договору, які можуть складатися в тому числі з витрати на проїзд, у разі понесення таких витрат.

Відповідно до положень ст. 138 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Верховний Суд у постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 509/6250/20 зазначив, що, вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.

Як вбачається з матеріалів справи, для підтвердження понесення витрат, пов`язаних із прибуттям представника позивача у судові засідання, останнім надано фіскальний чек ТОВ «Окко-Драйв» від 13.08.2025 на придбання Бензину на суму 2000,05 грн. Однак, на думку суду, вказаний документ не підтверджує понесення заявлених витрат на суму 2500 грн., оскільки доказів про те, що ці витрати позивач поніс саме у зв`язку із прибуттям його представника до суду, не надано.

За викладених обставин, суд вважає, що вимога про відшкодування позивачу транспортних витрат не підлягає до задоволення, оскільки такі не підтверджено належними та достатніми доказами.

Щодо стягнення «гонорару успіху» у розмірі 10% від суми стягнутої за результатом розгляду позову, розмір якого становить 7237,77 грн, суд зазначає таке.

У постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 вказано, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 17 січня 2024 у справі № 910/1692/23).

Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту в у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.

Відповідні висновки викладено в додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 910/1344/19 та постанові Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 916/893/21.

Фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Крім того, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України (відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 910/15191/19).

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як форма винагороди адвоката, але в розумінні норм Цивільного кодексу України становить ціну такого договору. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений у п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 910/8342/21).

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 160/19098/21).

Попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України (постанови Верховного Суду від 31 серпня 2023 року у справі № 824/20/23 та від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19).

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30 січня 2023 року у справі № 910/7032/17).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та пропорційності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Таким чином, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності винагороди адвоката, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначені адвокатом витрати на винагороду адвоката в розмірі 7237,77 грн є завищеними, а тому суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути «гонорару успіху», тобто винагороду адвокатові у розмірі 3000 грн.

Отже, суд дійшов висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 13000 грн.

Керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 138, 140, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України,-

вирішив:

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 (тринадцять тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя М.Я.Качмар