Провадження № 2/641/88/2025 Справа № 641/1783/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,

представників позивача Чубенко С.С., Кріуліна К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 641/1783/24

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кріулін К.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2005 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати право власності ОСОБА_1 на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 11.12.2010 року, хоча з січня 2005 року проживали однією сім`єю. Спочатку з січня 2005 року проживали разом у будинку її матері за адресою: АДРЕСА_2 , а в подальшому з кінця грудня 2005 року за адресою: АДРЕСА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер. За час спільного проживання однією сім`єю на ім`я ОСОБА_4 була зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка стала частиною спадкового майна. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийнято його дружиною позивачем ОСОБА_1 , та його дітьми від попереднього шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Під час оформлення спадкових прав позивачу стало відомо, що вищевказана квартира буде поділена між нею та дітьми померлого ОСОБА_5 порівну та будуть видані свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину вказаної квартири кожному зі спадкоємців. Таким чином, право спільної сумісної власності позивача на 1/2 частину квартири, як на спільне сумісне майно подружжя, не визнається ні іншими спадкоємцями, ні нотаріусом. Підставою для визнання права спільної сумісної власності позивача на 1/2 частину вищевказаної квартири є факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із чоловіком на момент придбання цієї квартири. Вказана квартира була придбана на кредитні кошти, отримані ОСОБА_4 від АКБ "Правекс-Банк" на підставі кредитного договору № 12206-033/05Р від 01.03.2005 року. Метою придбання квартири було спільне проживання в ній подружжя. Ремонт квартири здійснювався подружжям разом, як і погашення кредиту аж до 2012 року, так як позивач та її чоловік ОСОБА_4 весь цей час вели спільне господарство, були пов`язані спільними правами та обов`язками як подружжя, мали спільні витрати, доходи та потреби, які розподіляли на двох. З огляду на вказане, просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю померлого ОСОБА_4 та позивача без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 з січня 2005 року до кінця грудня 2005 року та з кінця грудня 2005 року по 11.12.2010 року (дата реєстрації шлюбу) за адресою: АДРЕСА_3 , та визнати за нею право на 1/2 частку вказаної квартири у праві спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.03.2024 року зазначена позовна заява була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.06.2024 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кріуліна К.В. про витребування доказів та клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Катріч М.М. про продовження строку на подання відзиву.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.08.2024 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кріуліна К.В. про витребування доказів.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.01.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 03.09.2025 року представники позивача ОСОБА_6 , Кріулін К.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Катріч М.М. у судове засідання 03.09.2025 року не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила.

У судовому засіданні 03.09.2025 року судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та його оголошення 15.09.2025 року.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З копії договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2005 року встановлено, що ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_4 за грошові кошти у розмірі 121877 грн., з яких 7949 грн. - кошти покупця, а 113928 грн., які еквівалентні 21500 доларів США, - кредитні кошти, надані покупцеві АКБ "Правекс-Банк" згідно кредитного договору № 12206-033/05Р від 01.03.2005 року. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Яновою О.Є.

При нотаріальному посвідчені вказаного договору ОСОБА_4 складену заяву від 01.03.2005 року про те, що квартиру АДРЕСА_4 , він набуває, не знаходячись у шлюбі.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.03.2005 року, право власності на квартиру АДРЕСА_4 , зареєстровано за ОСОБА_4 15.03.2005 року.

З копії паспорта ОСОБА_4 встановлено, що місце його проживання було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПравексБанк» за період з 01.03.2005 року по 09.10.2012 року за договором № 12206-033/05Р від 01.03.2005 року, укладеним з ОСОБА_4 , погашена позичкова заборгованість у розмірі 20160 доларів США, заборгованість за відсотками 10652,98 доларів США.

З відповіді ВДРАЦС у Харківській області від 01.07.2024 року встановлено, що проведеною перевіркою за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян по Харківській області виявлено наступні актові записи: 1) про шлюб № 4227 від 25.12.1975 року, складений Першим ВДРАЦС у місті Харкові Східного МУ МЮ на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шлюб розірвано; 2) про розірвання шлюбу № 179 від 28.04.2004 року, складений Третім ВДРАЦС у місті Харкові Східного МУ МЮ на ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .

З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 27.11.1976 року та серії НОМЕР_2 від 14.06.1986 року встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 11.12.2010 року встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб 11.12.2010 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».

З копії паспорта ОСОБА_1 встановлено, що місце її проживання з 02.02.2011 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу встановлено, що ОСОБА_1 отримувала заробітну плату за період з січня 2005 року по грудень 2012 року.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 09.10.2021 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 27.11.2021 року встановлено, що станом на 08.10.2021 року за адресою: АДРЕСА_3 , були зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 до Третьої ХМДНК звернулись із заявою про прийняття спадщини його дружина ОСОБА_1 та його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Третьою ХМДНК заведено спадкову справу № 430/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

З копії постанови державного нотаріуса Третьої ХМДНК Лученко Л.А. від 11.04.2024 року встановлено, що державним нотаріусом ухвалено постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 , та належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

З копії договору купівлі-продажу від 17.08.2006 року встановлено, що ОСОБА_10 продала ОСОБА_12 належну їй на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_6 .

У серпні 2006 року ОСОБА_4 та ОСОБА_13 разом відпочивали у Туреччині, що підтверджується копіями квитків на літак, ваучером № 29334, договором комплексного страхування подорожуючих за межі країни постійного проживання від 03.08.2006 року.

Також до матеріалів справи додані роздруківки фотографій, на яких зображені чоловіки та жінки під час відпочинку.

З копії акту обстеження домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , від 14.03.2024 року встановлено, що власниця буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_14 та її сусіди ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 склали цей акт про те, що з травня 2005 року по грудень 2005 року по АДРЕСА_2 , в домоволодінні ОСОБА_14 проживали: ОСОБА_10 зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу, та сином ОСОБА_10 - ОСОБА_19 . ОСОБА_10 разом з ОСОБА_4 вели спільне господарство, наповнювали і розпоряджались спільним сімейним бюджетом, погоджували та здійснювали спільні трати. Також вони придбали в кредит квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , де робили разом ремонт.

16.03.2024 року мешканцями будинку АДРЕСА_7 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 складено акт про те, що з моменту спільної купівлі квартири АДРЕСА_8 на початку березня 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , разом періодично приїжджали в нове житло та робили ремонт орієнтовно три-чотири рази на тиждень, супроводжували доставку будівельних матеріалів та вивіз будівельного сміття, спільно облаштовували їх квартиру для проживання сім`ї. З кінця грудня 2005 року після завершення ремонту, вони завезли свої спільні речі та переїхали у вказану спільну квартиру для подальшого проживання.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 та є сусідкою мами позивача ОСОБА_1 , яка проживає поруч в буд. АДРЕСА_2 . Починаючи з 2005 року, ОСОБА_24 та ОСОБА_25 стали проживати в буд. АДРЕСА_2 разом з матір`ю ОСОБА_24 та її сином. ОСОБА_24 та ОСОБА_25 робили покупки, ОСОБА_25 відводив сина ОСОБА_24 до школи, допомагав по домогосподарству. Зі слів ОСОБА_24 свідок знає, що вона разом з ОСОБА_25 придбали квартиру та робили там ремонт. Через рік вони переїхали проживати до квартири. Після переселення до своєї квартири ОСОБА_24 та ОСОБА_25 допомагали матері ОСОБА_24 , приїжджали до будинку, допомагали по господарству. У ОСОБА_25 була операція на серці, ОСОБА_24 доглядала його. Також їй відомо, що в подальшому ОСОБА_24 та ОСОБА_25 зареєстрували шлюб.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_26 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Знає ОСОБА_24 та ОСОБА_25 з 2005 року, коли вони стали постійно проживати за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_25 , як господар, робив все по дому, спілкувався з чоловіком ОСОБА_26 , просив інструмент для ремонту. ОСОБА_25 мав проблеми з серцем, а свідок працювала медсестрою, в зв`язку з чим ставила йому крапельниці. Зазначає, що син ОСОБА_24 називав ОСОБА_25 батьком. Засвідчує те, що ОСОБА_24 з ОСОБА_25 проживали разом з 2005 року, а потім зареєстрували шлюб. Також вони розповідали свідку, що купили квартиру та роблять там ремонт.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона у 1987 році купила у бабусі ОСОБА_24 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 та з того часу там проживає. З 2005 року ОСОБА_24 , її син та ОСОБА_25 почали проживати у будинку матері ОСОБА_24 . Раніше ОСОБА_24 з сином проживали у свекрухи, до того як перший чоловік ОСОБА_24 трагічно помер. У будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_24 та ОСОБА_25 проживали як подружжя приблизно протягом року. Свідок думала, що вони одружені, оскільки вони піклувалися один про одного. В цей період вони придбали квартиру за сумісні кошти, частково в кредит. ОСОБА_27 ремонт в квартирі за сумісні кошти та через рік переїхали проживати у квартиру.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_9 та є сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Свідок вказала на те, що вона тривалий час знає ОСОБА_24 , ще до того, як вона почала проживати з ОСОБА_25 . Після купівлі квартири АДРЕСА_8 , ОСОБА_24 з ОСОБА_25 почали робити ремонт. Свідок вважала, що ОСОБА_24 з ОСОБА_25 подружжя, оскільки вони разом ходили на джерело за водою, за покупками. Після ремонту квартири АДРЕСА_8 , вони стали в ній проживати втрьох, а саме ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та син ОСОБА_28 . Також свідок зазначає, що вона позичала кошти у подружжя, просила ОСОБА_24 , а та в свою чергу радилась з ОСОБА_25 , оскільки кошти були спільні.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_9 , та є сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Знає їх з 2005 року, коли вони почали робити ремонт у квартирі АДРЕСА_8 . ОСОБА_25 був цивільним чоловіком ОСОБА_24 , вони завжди були разом, проживали втрьох разом з сином ОСОБА_29 . Свідок думала, що ОСОБА_30 - це їх спільний син. Вказує, що ОСОБА_24 брала участь у витратах на квартиру, ремонт даху, оплачувала послуги прибирання у під`їзді. Вважала, що ОСОБА_24 та ОСОБА_25 офіційне подружжя, не знала про те, що вони не реєстрували шлюб.

Таким чином, між сторонами по справі склались правовідносини щодо правового режиму успадкованого майна, позивач ОСОБА_1 вважає, що 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 , належить їй та не входить до складу спадкового майна померлого, оскільки набута у власність за час спільного проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю. Спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Правило статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту їх спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведені правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі № 343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі № 279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі № 761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 757/8786/15-ц та від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17.

Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18).

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може достовірно свідчити про те що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Отже, об`єктом права спільної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї.

Водночас відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю чоловіка, дружини є майно, набуте нею, ним до шлюбу; набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 червня 2023 року у справі № 712/8602/19 (провадження № 61-14809сво21) дійшов висновку про те, що у разі укладення кредитного договору та отримання грошей на придбання нерухомості одним із подружжя до укладення шлюбу, за умови подальшого виконання кредитного зобов`язання подружжям під час шлюбу, той із подружжя, який не укладав кредитний договір, після розірвання шлюбу має право на компенсацію половини суми, що вносилась на виконання кредитного зобов`язання. Сплата подружжям частини коштів за кредитним договором, укладеним одним із них для придбання квартири, не змінює правового статусу квартири, оскільки кредитний договір укладений не в період перебування сторін у шлюбі й зобов`язання з повернення кредиту за зазначеним договором виникло у позичальника. Той з подружжя, який не був стороною кредитного договору, після розірвання шлюбу має на компенсацію половини сум, що вносилися на виконання кредитного зобов`язання, та не має права на компенсацію частки вартості нерухомого майна або на певну частку нерухомості.

У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

У постанові від 23.01.2024 року по справі № 523/14489/15-ц Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.56), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.46), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155)).

Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані докази, судом, серед іншого, встановлено, що ОСОБА_4 01.03.2005 року придбав квартиру АДРЕСА_1 , за грошові кошти у розмірі 121877 грн., з яких 7949 грн. - кошти покупця, а 113928 грн., які еквівалентні 21500 доларів США, - кредитні кошти, надані покупцеві АКБ "Правекс-Банк" згідно кредитного договору № 12206-033/05Р від 01.03.2005 року.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 11.12.2010 року встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб 11.12.2010 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».

Відносно встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з січня 2005 року до 11 грудня 2010 року суд зазначає, що надані позивачем письмові докази, а також показання свідків не доводять факту сумісного проживання сторін як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в зазначений період і не свідчать про спільне проживання, ведення спільного господарства та бюджету, наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які б вказували на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю та засвідчували реальність цих відносин.

Суд звертає увагу, що з більшості доданих позивачем до матеріалів справи фотокарток неможливо встановити період, в який вони були зроблені, та події, які на них зафіксовані.

Позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт ведення нею з ОСОБА_4 спільного господарства, наявність з ним спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Надані позивачем в обґрунтування позовних вимог відомості про спільний з ОСОБА_4 відпочинок у Туреччині, показання свідків про здійснення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільних покупок, проживання ОСОБА_4 у 2005 році у будинку матері позивача не можуть беззаперечно свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Самі по собі спільний відпочинок і факт реєстрації за однією адресою (при цьому позивач зареєстрована у спірному житловому приміщенні тільки після реєстрації шлюбу) при відсутності інших наведених вище ознак (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки) не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Надані ОСОБА_1 довідки про розмір її заробітної плати за період з січня 2005 року по грудень 2010 року, відомості про продаж нею у 2006 році квартири за адресою: АДРЕСА_6 , не свідчать про те, що отримані кошти складали спільний з ОСОБА_4 бюджет та були спрямовані на ремонт квартири АДРЕСА_1 , або погашення кредиту, отриманого на придбання цієї квартири.

Суд також зазначає, що без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можливо дійти обґрунтованого висновку про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 склались та мали місце з січня 2005 року по 11.12.2010 року усталені відносини, які притаманні подружжю.

Також суд враховує, що при нотаріальному посвідчені договору купівлі-продажу спірної квартири ОСОБА_4 складено заяву від 01.03.2005 року про те, що квартиру АДРЕСА_4 , він набуває, не знаходячись у шлюбі, що свідчить про відсутність у ОСОБА_4 волевиявлення на придбання майна у спільну власність.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про недоведеність в межах цієї справи факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з січня 2005 року по 11.12.2010 року.

При цьому, у постанові від 23.01.2024 року по справі № 523/14489/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначає, що вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

Ураховуючи наведені висновки Великої Палати Верховного Суду, вимога ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту не є вимогою, яка забезпечить ефективний захист її прав у цій справі, що фактично стосується поділу майна подружжя, а лише є підставою для вирішення цієї справи.

Такі правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду від 06 березня 2024 року у справі № 209/1815/22, від 29 травня 2024 року у справі № 201/3582/22, від 20 серпня 2024 року у справі № 683/3230/21.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2005 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За відсутності доведеності в межах цієї справи факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , відсутні й підстави, передбачені ст. 74 СК України, вважати майно (спірну квартиру) такою, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як жінці та чоловікові, які на момент придбання квартири проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Щодо повного погашення кредиту, отриманого ОСОБА_4 на придбання спірної квартири, під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, суд зазначає, що з 01.03.2005 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПравексБанк» існували договірні відносини на підставі укладеного між ними кредитного договору, за яким ОСОБА_4 отримав кредитні кошти на придбання нерухомості.

Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПравексБанк» за період з 01.03.2005 року по 09.10.2012 року за договором № 12206-033/05Р від 01.03.2005 року погашена позичкова заборгованість у розмірі 20160 доларів США, заборгованість за відсотками 10652,98 доларів США, тобто заборгованість за кредитом частково погашена в період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у шлюбі.

При цьому, сплата подружжям частини коштів за кредитним договором, укладеним одним із них для придбання квартири, не змінює правового статусу квартири, оскільки кредитний договір укладений не в період перебування сторін у шлюбі й зобов`язання з повернення кредиту за зазначеним договором виникло тільки у позичальника. Вимоги про стягнення компенсації половини сум, що вносилися на виконання кредитного зобов`язання в період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, позивач не заявляла. Вказані висновки узгоджуються з висновками, висловленими Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 червня 2023 року у справі № 712/8602/19.

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності відмовити.

Витрати ОСОБА_1 зі сплати судового збору покласти ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Повне судове рішення складено 15.09.2025 року.

Суддя С.О.Ященко