Справа № 484/2716/25
Провадження № 2/484/1267/25
Рішення

іменем України

16.09.2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Максютенко О.А.,

секретаря судового засідання Завірюха В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнер Агро» про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правових підстав

встановив

16.06.2025 року в інтересах позивача ОСОБА_1 адвокат Доров А.О. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правових підстав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 29.12.2012 року між нею та ТОВ «Партнер Агро», був укладений договір оренди належної позивачу земельної ділянки площею 1,9705 га, розташованої на території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий № :02:000:0500. Згідно вказаного договору оренди, вона передала ТОВ «Партнер Агро» у строкове платне користування на 20 років вказану земельну ділянку.

Цей договір оренди зареєстровано у відділі Держкомзему у Первомайському районі за № 04166, про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 29.12.2012 року.

ОСОБА_1 виконала свій обов`язок належним чином щодо передачі земельної ділянки у користування ТОВ «Партнер Агро».

П. 9 договору оренди землі визначено що орендна плата виплачується позивачу в розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки землі і повинна бути сплачена до 31.12 щорічно, що становить 2016.42 грн.

У разі не внесення орендної платив строки, передбачені договором, справляється пеня у розмірі 0.01% від несплаченої суми за кожен день прострочки (п.14 Договору).

Відповідач з моменту укладення угоди, її умови щодо виплати коштів не виконав в т.ч. не виконані.

Позивачка не отримала орендну плату за договором з моменту його укладення, про що свідчать податкові повідомлення про оплату земельного податку.

Відповідач свої зобов`язання не виконав, незважаючи на неодноразові звернення до нього.

Обставина того, що ТОВ «Партнер Агро» як орендар земельної ділянки не має можливості сплачувати орендну плату з незалежних від нього причин, так як земельна ділянка відповідача фактично використовується Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» встановлена в рішенні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.02.2024 року у справі 484/4376/23, провадження 2/484/46/24.

На переконання позивача фактичний користувач ТОВ «Агрофірма Корнацьких» без достатніх правових підстав за рахунок власника земельної ділянки зберігає у себе кошти, які мав у вигляді орендної плати отримати останній та зобов`язаний ці кошти повернути власнику на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Предметом позову у цій справі є стягнення з фактичного користувача безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою.

Така позиція викладена у постановах ВП ВС від 23.05.2018 року у справі № 629/4628/16-ц, 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17.

Відповідно до повідомлення ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області вартість 1 га ріллі по Миколаївській області складає 27038 грн. щорічна орендна плата складає: 27038 грн х 1,9350 га х 5% = 2615,90 грн.

Позивач вважає, що сума неотриманої нею орендної плати за 2012-2024 роки становить 2615.90 грнх12 років=31390.80 грн.

20.05.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.06.2025 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову мотивуючи тим, що у відповідача відсутній будь-який правовий зв`язок із позивачем та обов`язок щодо виконання умов договору оренди землі від 29.12.2012 року, укладеного між позивачем та іншою юридичною особою ТОВ «ПартнерАгро» щодо земельної ділянки загальною площею 1.9705 га, кадастровий номер :02:000:0368. Відповідач не є стороною такого договору та учасником таких правовідносин.

Позивач не надав доказів стверджуваних ним неодноразових звернень до відповідача. Відповідачу, нічого невідомо про такі звернення. Позивач не довів належними, допустимими і достовірними доказами як існування обов`язку відповідача щодо сплати позивачу орендної плати, так і інших обставин, на які позивач посилається як на підстави позову та позовних вимог до відповідача.

Посилання позивача на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.02.2024 року у справі №484/4376/23, як на встановлений факт користування відповідачем земельною ділянкою :02:000:0368 у 2012-2024 роках є безпідставним, оскільки судова справа №484/4376/23 взагалі не стосуються будь-яких правовідносин між відповідачем та позивачем і ТОВ «Партнер-Агро», не стосується земельної ділянки :02:000:0368, а також не має жодного відношення до обставин про які йдеться в позові та якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Вказане судове рішення не містить інформацію щодо предмету доказування, не є та не може бути доказом обставин користування відповідачем земельною ділянкою :02:000:0368 у 2012-2024 роках. Твердження позивача, що спірна земельна ділянка перебувала чи перебуває у фактичному користуванні відповідача не відповідає дійсності та не підтверджено жодним доказом. Невиконання своїх зобов`язань ТОВ «Партнер-Агро» перед позивачем щодо сплати орендної плати ніяким чином не підпадає під дію частини 6 статті 762 ЦК України.

Відповідно до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 10.10.2016 року у кримінальній справі №757/49363/16-к судом накладено арешт на 773 земельні ділянки, зокрема, і на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0368

Ухвала суду, як на день подання відзиву на позов є чинною, як чинним є і арешт, накладений судом на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0368.

Зазначеною ухвалою суду позивачу та ТОВ «Партнер- Агро» заборонено будь-яке розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0368, що вказує на неможливість застосування частини 6 статті 762 ЦК України до даних правовідносин, оскільки визначені ухвалю слідчого судді обмеження щодо земельної ділянки встановлені судом в межах кримінального судочинства.

Твердження позивача, що спірна земельна ділянка перебувала чи перебуває у фактичному користуванні відповідача не відповідає дійсності та не підтверджено жодним доказом.

Вважає, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки позивачем не доведено факт користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких» спірною земельною ділянкою.

03.06.2025 року представник відповідача суду надав заяву про застосування строку позовної давності.

01.07.2025 року представник третьої особи ТОВ «Партнер Агро» суду надала пояснення по справі, де позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зазначила, що з 20213 року ТОВ «Партнет Агро» позбавлено можливості обробляти земельну ділянку позивач через самовільний захват землі ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Обставини та факт самовільного зайняття землі підтверджуються судовими рішеннями у справі № 915/1111/13 (рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.08.2013, підтвердженим та залишеним в силі постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.01.2014 і постановою Вищого господарського суду України від 12.05.2014) та матеріалами перевірок Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області.

Судовими рішеннями у господарській справі № 915/1111/13 встановлені обставини самовільного зайняття в тому числі земельної ділянки позивача з 2013 року відповідачем. Рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.08.2013 у цій справі зобов`язано відповідача повернути позивачеві самовільно зайняті земельні ділянки загальною площею 1520,1737га без відшкодування затрат за час незаконного користування ними, однак попри судове рішення землі дотепер самовільно зайняті відповідачем.

Факт самовільного зайняття землі позивача в 2017-2021 роках підтверджено актами перевірок вимог земельного законодавства за об`єктом-земельної ділянки та актами обстеженні, додатками до них від 20.06.2017, 30.05.2018, 27.09.2018, 16.08.2019, 02.09.2020, 19.04.2021. Обставини самовільного зайняття протягом 2017-2019 років всіх орендованих третьою особою земель, в тому числі й позивача, встановлені судовими рішеннями. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 26.04.2021 у справі № 484/684/20. Зазначеними судовими рішеннями (у справах № 915/1111/13, 484/684/20) встановлено обставини продовжуваного, з 2013 року, фактичного використання відповідачем земельних ділянок, орендованих ТОВ «Партнер Агро» (1520,1737 га), зокрема і земельної ділянки позивача. Відповідач земельну ділянку у володіння позивача чи орендаря ТОВ «Партнер Агро» не повернув ані після 2013, ані на теперішній час. Крім того, 04.07.2013 року господарський суд Миколаївської області у справі №915/1125/13 за позовом орендаря - ТОВ Партнер-Агро до ТОВ Агрофірма Корнацьких про стягнення шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки, прийняв ухвалу про забезпечення позову, якою заборонив ТОВ Агрофірма Корнацьких вчиняти будь-які дії на земельних ділянках, які орендуються ТОВ Партнер-Агро і розташовані біля с. Чаусове Друге Первомайського району Миколаївської області. Вказана ухвала діє до теперішнього часу. Отже, сільськогосподарська діяльність на земельній ділянці позивача здійснюється відповідачем безперервно майже 12 років без достатньої правової підстави, що підтверджено судовими рішеннями. Доказів повернення земельної ділянки відповідач не надав і є належним відповідачем у цій справі. Щодо застосування строку позовної давності зазначила, що самовільне зайняття землі є продовжуваним дотепер, тому строк позовної даявності до вимог за ст. 1212 ЦК України не підлягає застосуванню.

03.07.2025 року представник відповідача суду надав додаткові пояснення по справі, де зазначив, що посилання представника Третьої особи на рішення судів (у справах № 915/1111/13, №915/1125/13, 484/684/20) є безпідставним.

Судові справи №915/1111/13 та №915/1125/13 стосуються правовідносин між ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та ТОВ «Партнер-Агро», що мали місце у 2013 році та не мають жодного відношення до обставин, що мали місце у 2012, 2014-2024 роках та про які йдеться в позові. Окрім того, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не користується земельними ділянками, зазначеними в судових рішеннях Господарського суду Миколаївської області від 23 серпня 2013 року у справі №915/1111/13, у справі №915/1125/13 від 04 липня 2013 року про забезпечення позову, та у справі № 484/684/20 від 26.04.2021 року. Відтак, вказані судові рішення не містять інформацію щодо предмету доказування, та не можуть бути доказом обставин користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких» земельною ділянкою позивача у 2012, 2014-2024 роках. Третьою особою не надано жодних доказів щодо неможливості використання вказаної земельної ділянки з вини ТОВ «Агрофірма Корнацьких» чи внаслідок самовільного зайняття вказаної в поясненнях земельної ділянки у 2012-2024 роках. Також, не надано доказів того, що остання коли-небудь приступала до використання такої земельної ділянки за цільовим призначенням, зокрема, вживало заходів щодо проведення посівних робіт, обробітку ґрунту, внесення добрив, закупівлю відповідних добрив, посівного матеріалу тощо. При цьому, не надано доказів перешкоджання у проведенні цих робіт з боку ТОВ «Агрофірма Корнацьких» чи будь-яких інших осіб.

Копії актів ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області відповідач вважає недопустимими доказами.

25.07.2025 року представник позивача адвокат Доров А.О. суду направив через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, де просив не приймати відзив відповідача та задовольнити позов у повному обсязі.

12.08.2025 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом установлено, що 29 грудня 2012 року між позивачем та ТОВ «Партнер - Агро» укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки площею 1,935 га, що розташована на території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, кадастровий номер :02:000:0500, строком на 20 років.

Пунктами 9, 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 5 % від нормативно грошової оцінки землі, що становить 12016.42 грн і сплачується не пізніше 31 грудня кожного року користування.

Протягом 2012-2024 років орендна плата орендарем позивачу не сплачувалася, що вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на день звернення до суду.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 стаття 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30 січня 2014 року встановлено, що впродовж 1998-2000 років ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договорами купівлі-продажу у 517 членів КСП «Шлях Леніна» придбано право на земельні ділянки (паї), внаслідок яких ними набуто право власності на 100% часток (паїв) у праві колективної власності на землю. На підставі придбаних сертифікатів подружжям ОСОБА_4 реалізовано своє право вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), що виразилося у прийнятті Ленінською сільською радою 26 травня 2000 року рішення №20 про передачу в приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 764,15 га, ОСОБА_3 земельної ділянки площею 989,82 га.

В подальшому, на підставі рішення Первомайського районного суду Миколаївської області від 11 січня 2001 року у справі №2-19, за позовом прокурора державний акт на право приватної власності на землю №315, який виданий 16 червня 2000 року Ленінською сільською Радою Первомайського району Миколаївської області на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на право приватної власності на земельну ділянку, загальною площею 1 753,97га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, один на двох, - визнано недійсним, з підстав перевищення граничного розміру загальної площі земельної ділянки, що може бути в приватній власності громадянина (біля 100 га на кожну особу), та видачею такого правовстановлюючого документу на двох осіб, замість однієї особи.

У зв`язку з реалізацією права на паювання та подальшим визнанням державного акту про право власності недійсним, 12 жовтня 2012 року Первомайською райдержадміністрацією прийнято розпорядження №470-р про зарахування земельної ділянки, загальною площею 1553, 97га, в межах території Ленінської сільської ради до земель запасу державної власності, і розпорядження № 471-р про надання дозволу громадянам України, на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення в межах території Ленінської сільської ради.

20 листопада 2012 року Первомайською райдержадміністрацією прийнято розпорядження № 523-р, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України (775 особам), надано її у власність цим громадянам для ведення особистого селянського господарства відведено земельні ділянки, загальною площею 1 520,1737га в межах території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, та на ім`я кожного видано державні акти на право власності на земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами.

Саме з цього часу позивач стала власником земельної ділянки, площею 1,9705 га, з кадастровим номером :02:000:0368, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Ленінської сільської ради Первомайського рану, на підставі державного акту серії ЯК №990773 на право власності на земельну ділянку.

Звертаючись до суду позивач, на підтвердження обставини того, що протягом 2012-2024 років ТОВ «Партнер-Агро» було позбавлене можливості обробляти земельну ділянку позивачки, так як фактично вона оброблялась іншою особою - ТОВ «Агрофірма Корнацьких» позивачем надано ксерокопії актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області.

На підтвердження неможливості обробляти земельну ділянку позивача орендарем представником третьої особи надано ксерокопії рішення судів: рішення Господарського суду Миколаївської області від 23 серпня 2013 року у справі № 915/1111/13; ксерокопією ухвали ВГСУ від 12.05.2014 року №915/1111/13.

При розгляді господарським судом справи №915/1111/13 встановлено, що з січня 2013 року ТОВ «Партнер-Агро» не може реалізувати своє право за договорами оренди, у зв`язку з продовженням використанням цих земельних ділянок ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 23 серпня 2013 року по справі №915/1111/13, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30 січня 2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 12 травня 2014 року, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» зобов`язана повернути ТОВ «Партнер - Агро» земельні ділянки загальною площею 1520.1737 га за перерахованими кадастровими номерами, в тому числі і земельну ділянку, на яку видано державний акт на ім`я позивача.

За таких обставин вбачається, що на момент укладення договору оренди між позивачем та третьою особи, вже існував спір щодо земельної ділянки загальною площею 1553, 97га, що в межах території Ленінської сільської ради, куди входить і земельна ділянка позивача. Земельна ділянка на період укладення договору оренди перебувала у фактичному володінні третьої особи - ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Рішеннями судів встановлено, що з 1998-2000 р.р., родиною ОСОБА_4 було набуто право власності на земельні ділянки (паї), зокрема на спірну ділянку, право користування на які були передані власниками до статутного фонду ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Внаслідок таких обставин зміст акту від 29 грудня 2012 року про прийом-передачу ОСОБА_5 земельної ділянки у володіння та користування орендаря ТОВ «Партнер-Агро», викликає сумніви у фактичному вчиненні сторонами таких дій, та суперечить обставинам, які встановлені судовими рішеннями господарських судів.

За наведеного, суд вважає встановленим, що позивачці ОСОБА_6 та орендарю ТОВ «Партнер-Агро» з моменту укладення договору оренди було достеменно відомо про обставини фактичного володіння та користування спірною земельною ділянкою відповідачем, незважаючи на ці обставини сторони узгодили можливість укладення між ними договору оренди за наявності спору з іншою, третьою стороною, яка не є учасником їх зобов`язань.

Позивач протягом 13-ти років з моменту укладення договору оренди землі не пред`являв орендарю жодних претензій з приводу не виплати орендної плати за землю.

Вказане свідчить про небросовісність при укладенні договору оренди, оскільки сторони достименно знали, про права третьої особи на землю, але все одно уклала договір.

Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що позивач, як вона зазначає в позові зверталась до відповідача щодо виплати їй орендної плати.

За такого, суд дійшов висновку, що права позивача як орендодавця порушено не відповідачем по справі.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст.21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Належним відповідачем у справах про стягнення орендної плати є орендар, який уклав договір оренди та зобов`язався сплачувати орендну плату.

Належний спосіб захисту це той спосіб, який передбачений законом або договором, є ефективним та відповідає змісту порушеного права чи інтересу, характеру його порушення та наслідкам, які настали. Звернення з позовом про стягнення орендної плати до неналежного відповідача не є належним способом захисту, оскільки він не вирішує спір і не досягає мети захисту порушеного права позивача

Якщо договірні відносини порушено через те, що майном користується третя особа, то договір може бути визнаний недійсним, якщо контрагент недобросовісний (знав або міг знати, що майно належить третій особі і не може бути передане в користування).

Суд не оцінює інші надані сторонами докази, оскільки вони не стосуються фактичних обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, і тому не мають значення для правильного вирішення справи, з урахуванням встановленого судом.

З урахуванням викладено, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити через неналежний спосіб захисту вибраний позивачем.

Суд не розглядає питання застосування позовної давності, оскільки відмовляє в позові з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнер Агро», про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правових підстав відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 19.09.2025 року.

Суддя: