Провадження № 2/686/662/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

9 вересня 2025 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Порозової І.Ю.,

за участю секретаря Кшановської Є.З.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Марцоня В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів. За змістом позовних вимог позивачка просить визнати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище. Також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивачки вказала, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька, однак відповідач не подав заяву про реєстрацію його, як батька дитини, тому вона просить встановити вказаний факт рішенням суду.

Ухвалою судді від 26.08.2024 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

23.12.2024 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду під головуванням судді ОСОБА_4 призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу на визначення імовірного батьківства ОСОБА_2 , яка 12.03.2025 року повернулася без виконання у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 та не проведенням відбору експериментальних зразків.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Порозової І.Ю. від 11.04.2025 року, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 , прийнято цивільну справу до провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

В ході судового розгляду позивачка та її представник наполягають на задоволенні позову.

Представник третьої особи-відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) до суду не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, у вирішенні спору покладається на думку суду.

Відповідач ОСОБА_2 до суду жодного разу не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався та фактично не отримував повістки про виклик до суду, однак враховуючи, що вони повернуті з відміткою про відсутність адресата у задокументованому місці реєстрації, вважається таким, який повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, з урахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.03.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, народила доньку ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 . Батько дитини в актовому записі про її народження ( витяг №9 від 19.03.2024 року) записаний зі слів матері, на підставі ст. 135 СК України, як ОСОБА_5 .

Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень п.9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

В судовому ОСОБА_1 пояснила, що зустрічалася з ОСОБА_2 близько року та незначний період, до місяця часу проживали разом, в цей період за твердженнями позивачки вона завагітніла, однак відповідач з`їхав з помешкання, яке вони орендували та приходив до неї періодично, забирав з пологового будинку, а через два дні після того, як дізнався, що у нього є дитина поїхав назавжди та лише іноді виходив на телефонний зв`язок.

Допитанні у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали покази про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дійсно зустрічалися та він просив, аби ОСОБА_11 народила дитину, забирав її з пологового та дівчинка дуже на нього схожа, що на думку свідків свідчить про його батьківство.

Окрім зазначеного, позивачкою представлено скриншот телефонного спілкування між нею та абонентом ОСОБА_12 , який свідчить про те, що останній не бажає, щоб співрозмовниця народжувала та чотири фотознімки на яких зображена вона разом з особою чоловічої статті, як пара, за її та твердженнями допитаних свідків, ним є відповідач ОСОБА_2 .. Також, судом було призначено у справі судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу на визначення імовірного батьківства ОСОБА_2 , на яку однак відповідач не з`явився.

У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд відповідно до ст.109 ЦПК України, залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

В даній справі суд не оцінює неявку відповідача на експертизу на користь доведення факту батьківства, оскільки, з матеріалів справи слідує, що відповідач ОСОБА_2 про день та час розгляду справи, як і про необхідність з`явитися в експертну установу повідомлявся судовим викликом, адресованим на зареєстроване місце його проживання, зокрема АДРЕСА_1 , однак усі конверти повернулися без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», вказана обставина процесуально надає можливість суду здійснити розгляд справи, однак фактично доказів того, що ОСОБА_2 знає про наявність такого провадження у суді та про факт виклику в експертну установу немає, відповідно неможливо констатувати, що відповідач свідомо ухилився від явки на виклик експерта, а відтак зазначений доказ не може бути покладено в основу рішення на користь позивачки, яка не знає іншого можливого місця проживання відповідача та навіть не може пригадати назву населеного пункту, де він проживав на період їхніх зустрічей.

Відповідно до вимог Сімейного кодексу та ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

В даній справі таких даних не здобуто, оскільки як стверджує сама позивачка, спільне проживання з відповідачем мало місце лише близько місяця часу, весь інший період вони лише зустрічалися; фотознімки з зображенням сторін, як пари, свідчать лише про те, що якийсь час вони дійсно проводили час разом, до того, судячи з зображень, незначний період, оскільки на усіх чотирьох світлинах тепла пора року, тобто не доведено сталість та тривалість стосунків; скриншот телефонних повідомлень не свідчить про те, що вони здійснені сторонами та не доводить батьківство відповідача, як і пояснення свідків про схожість дитини з відповідачем.

Таким чином, оскільки жоден доказ, як окремо так і в сукупності не свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_3 , неявка відповідача на виклик експерта не визнана судом, як ухилення від проведення експертизи, суд дійшов висновку про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 126,128, 134 СК України, ст.ст.12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 19.09.2025 року.

Суддя: