Справа № 932/4852/25
Провадження № 2/0203/2395/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Кринюк М С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 15.08.2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття взаємної любові, що призвело до постійних конфліктів, сварок та до окремого проживання, припинення ведення спільного господарства з червня 2014 року, а також неможливість примирення, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 21.05.2025 року справу було передано за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 14.08.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В призначене судове засідання сторони не з`явились.

Позивачка в наданій заяві просила розглядати справу за її відсутності, зазначивши про підтримання позову та просила його задовольнити.

Відповідач в наданій заяві також просив розглядати справу без його участі, визнавши позов.

Враховуючи зазначене та положення ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в позовній заяві доводи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Статтею 60 зазначеного вище Закону передбачено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно ч.1 ст.75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадках, коли дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15 серпня 2003 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №660 було зареєстровано шлюб між громадянином України ОСОБА_2 та громадянкою України ОСОБА_1 .

Згідно долученого до матеріалів справи копії паспорта ОСОБА_1 на теперішній час має громадянство Німеччини.

Таким чином, з огляду на реєстрацію шлюбу сторонами в України та наведені вище положення Закону України «Про міжнародне приватне право», вказана справа підсудна судам України.

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей.

Як зазначила в своєму позові позивачка та згідно поданої зави визнано відповідачем, на теперішні час сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та намірів відновлювати стосунки не мають.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи подачу відповідачем до початку розгляду справи по суті заяви про визнання позову та положення ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., що становить 50% від сплаченого судового збору, а також повернення позивачці з державного бюджету решти 50% сплаченого судового збору в сумі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,56,112 СК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,142, 211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15 серпня 2003 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №660 розірвати.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.

Повернути ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету 50% судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., перерахованого згідно платіжної інструкції №43 від 25 квітня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 вересня 2025 року.

Суддя С.Ю.Казак