ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7522/25 Справа № 210/4961/24 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/4961/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гусакова Оксана Борисівна, на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року, яке ухвалено суддею Сіденком С.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 26 травня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що, на підставі договору поставки №6П від 05.03.2021, позивачка ОСОБА_1 є власницею верстатів 215-635 та 1а-670, які незаконно утримуються відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Просила суд: витребувати з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_2 верстат 215-635 та верстат 1а-670, які їй належать на праві приватної власності, відповідно до договору поставки №6П від 05.03.2021, та повернути їх позивачці ОСОБА_1 .

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року, описки у якому виправлено ухвалою цього ж суду від 21 серпня 2025 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гусакова О.Б., просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підставою для відмови у позові суд зазначає, що територія за адресою: АДРЕСА_1 , на якій зберігалося спірне майно, з 05.06.2024 року не належить відповідачу, відповідно до витягу права з реєстру прав на нерухоме майно і встановлює що це право належить ТОВ «Корпорація Амбрелла». Проте, судом не було враховано, що, на момент зникнення верстату у березні 2023 року, власником території за адресою: АДРЕСА_1 , значився ТОВ «Екостарт КР», кінцевим бенефіціаром якого значився відповідач, який 11.01.2024 став повноцінним власником, що вбачається на сторінці 6-7 витягу з реєстру прав на нерухоме майно. Крім того, для всебічного і повного з`ясування обставин справи, суд не позбавлений можливості перевірити власника території зберігання майна на момент його зникнення за допомогою реєстру прав на нерухоме майно. Крім того, з боку відповідача, ця обставина не заперечувалася. Натомість, судом вказані обставини встановлені не були та не оцінювалися, а тому висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не має відношення до спірного майна є необґрунтованим та помилковим.

Судом було допитано свідка ОСОБА_3 , проте, суд виклав показання свідка в своєму рішенні спотворюючи або сприйняв їх неуважно.

Також, вказує, що право власності позивачки на спірне майно підтверджено договором поставки, а тому суд дійшов помилкового висновку щодо не доведення позивачкою факту належності їй цього майна на праві власності.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Курмаз О.В., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Гусакову О.Б., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Курмаза О.В., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до договору поставки від 05.03.2021 року №6П, ТОВ «Олександрійський Ремонтно-механічний завод», в особі директора (продавець), та покупця ОСОБА_1 , остання придбала два верстати: Верстат 1а-670 та верстат 215-635(т. 1 а.с.12).

Відповідно до даного договору 100% право власності переходить до ОСОБА_1 після оплати за договором поставки на протязі 5 (п`яти) банківських днів.

В подальшому позивачка залишила дані верстати на зберігання в м. Кривому Розі.

В позовній заяві зазначена адреса можливого зберігання спірного майна: АДРЕСА_1 та зазначено, що власником ділянки є відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до наданого витягу прав власності на нерухоме майно з 05.06.2024 року,. тобто ще до моменту звернення до суду, право власності на нерухоме майно за даною адресою перейшло до ТОВ «КОРПОРАЦІЯ АМБРЕЛЛА», .

За фактом незаконного заволодіння верстатів було звернення в поліцію за заявою ОСОБА_4 .

Постановою дізнавача ВП№3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 22.05.2024 року кримінальне провадження закрито.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.08.2024 у скарзі ОСОБА_4 відмовлено, постанову дізнавача залишено без змін.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.10.2024 ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу залишено без змін в апеляційній скарзі ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстаннції виходив з того, що досліджені матеріали цивільної справи не містять жодних доказів того, що відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання в усній формі чи в письмовому вигляді, на виконання вимог ст.ст. 936. 937 ЦК України, щодо належного платного(безоплатного) зберігання спірного майна: Верстат 1а-670 та верстат 215-635.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

У статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов - це вимога власника про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед такої правомочностей власника, як користування та розпорядження своїм майном. Належним відповідачем у негаторному позові є особа, яка перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 ,, звертаючись до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, зазначила, що вона є власницею рухомого майна: Верстат 1а-670 та верстат 215-635, яке було передано на зберігання за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанцїі та не спростовано у суді апеляційної інстанції, доказів що вказане нерухоме майно перебуває на зберіганні саме у відповідача ОСОБА_2 , адже, докази того, що він взяв на себе зобов`язання щодо належного платного (безоплатного) зберігання спірного майна: Верстат 1а-670 та верстат 215-635, у справі відсутні, а власником земельньої ділянки за вказаною адресою є ТОВ «КОРПОРАЦІЯ АМБРЕЛЛА».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, є аналогічними обставинам, викладеним в позовній заяві, які перевірені судом першої інстанції, а тому апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гусакова Оксана Борисівна, - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: