Провадження №2/712/772/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Стеценко О.С., за участю секретаря судового засідання Дубини В.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

у с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяви від 14.01.2025 просить: визнати спільним майном подружжя: вартість встановлення вікон в квартирі на загальну суму 42239,26 грн., самокат вартістю 13 500,00 грн., автомобіль BMW M1, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , вартістю 247 080,00 грн., каблучку вартістю 4 264,00 грн., обладнання для роботи з нігтями вартістю 6 208,00 грн., обладнання для татуювання вартістю 10 917,00 грн., на загальну суму 324 208,26 грн., та стягнути з відповідача компенсацію вартості спільного майна подружжя у сумі 162 104,13 грн.

У обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивач та відповідач з грудня 2020 року фактично проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач та Позивач були знайомі давно, але вирішили спробувати бути сім`єю з 2020 року.

Дані факти підтверджуються любовними переписками з телефону позивача, договором на придбання та встановлення вікон у їх спільній квартирі.

Оплата комунальних послуг також відбувалась частково за кошти позивача, які передавались в готівковій формі відповідачу.

До матеріалів справи додано переписку з початку спільного проживання між сторонами, що свідчить про існування між ними любовних стосунків.

Протягом 2021 року позивач купує для потреб сім`ї:

- 15.07.2021 самокат за 13500 грн, який залишився в користуванні у відповідача;

- 21.10.2021 транспортний засіб марки BMW МІ, д.н.з. - НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я відповідача;

- оплачує встановлення вікон в квартирі, де вони проживали, на загальну суму 42 239,26 грн.;

- 31.10.2021 перераховує 10000 грн для забезпечення сім`ї за проханням відповідача.

Сторони активно вели мову про укладання шлюбу і 01.11.2021 позивач купує за 4 264 грн каблучку, відповідач обирає сукню.

Позивач купує відповідачу за 6 208 грн обладнання для роботи з нігтями, 02.02.2022 позивач купує для відповідача обладнання для татуювання за 10 917 грн, що залишилось також у власності Відповідача.

09 травня 2022 року позивач призвався до лав ЗСУ і почалося припинення фактичних шлюбних відносин і закінчення історії кохання.

08.12.2022 позивач перераховує своїй сестрі 9 100 грн для того, щоб остання купила подарунок для коханої та передала відповідачу.

Позивач відповідачу перераховував кошти 08.12.2022 у сумі 10 000 грн., 15.01.2023 у сумі 10 000 грн., 13.02.2023 у сумі 10 000 грн., 06.03.2023 у сумі 10 000 грн. на потреби сім`ї.

Улітку 2023 року відповідач вивезла речі позивача до його матері, з серпня 2023 року відповідач не вчинила жодних дій по поверненню спільно нажитого майна і окрім цього вона народила дитину від іншого чоловіка.

Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач надала письмові пояснення, у яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

У обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що наведені у позові обставини є надуманими, не підтверджуються належними та допустимими доказами, позовні вимоги грунтуються виключно на припущеннях позивача.

Так, відповідно до довідки ОСББ «Шевченко-200» від 15.03.2025, позивач ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Також витяг з Реєстру територіальної громади від 10.02.2025 та Довідка про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №6885 від 10.02.2025, що видана Департаментом ЦНАП Черкаської міської ради, підтверджують, що з 26.01.1996 за цією адресою зареєстрована лише відповідач та її родина.

Таким чином, твердження позивача про спільне проживання є необґрунтованими та не підтверджуються жодними офіційними документами.

Відповідач є єдиним власником усього майна, оскільки транспортний засіб зареєстрований на неї, каблучка, обладнання для манікюру та татуювань придбані за її кошти, самокат придбаний відповідачем та перебуває у її особистому користуванні.

Жодних підтверджень того, що позивач здійснював ці покупки, не надано.

Позивачем, на думку відповідача, не доведено виконання договору на встановлення вікон.

Надані позивачем банківські документи про переказ коштів не містять ані мети платежу, ані зв`язку зі спільним проживанням, здійснені перекази на користь відповідача не є підтвердженням сімейних відносин. Крім того, указані платежі не є систематичними.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 квітня 2025 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Як вбачається зі скріншотів, 15.07.2021 з картки НОМЕР_3 перераховано 13 500 грн., 01.11.2021 4264 грн., 08.11.2021 6208,84 грн., 02.02.2022 10917,69 грн.

21.10.2021 відповідач видала на ім`я позивача довіреність на представництво її інтересів у відповідному територіально-сервісному центрі МВС України.

22.10.2021 відповідач придбала транспортний засіб марки BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Відповідно до товарного чеку від 25.10.2021 ОСОБА_1 замовив металопластикову конструкцію на суму 42 239,26 грн., що також підтверджується видатковою накладною від 25.10.2021.

Судом досліджені скріншоти переписки з абонентом « ОСОБА_4 » та фотосвітлини.

Відповідно до платіжних інструкцій, 31.10.2022 позивач перерахував відповідачу 10 000 грн., 08.12.2022 9100 грн., 08.12.2022 10 000 грн., 15.01.2023 10000 грн., 13.02.2023 10 000 грн., 06.03.2023 9100 грн.

Відповідно до листа Відділу ДРАЦС у місті Черкаси від 22.01.2025, актових записів про шлюб складених відносно ОСОБА_3 за період з 2021 року по 25.10.2024 не виявлено.

Відповідно до довідки про зареєстрованих осіб від 10.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Відповідно до довідки ОСББ «Шевченко 200» від 15.03.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживають ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . У вказаній квартирі ОСОБА_1 ніколи не проживав.

Як вбачається з довідки Територіального сервісного центру МВС № 7141, автомобіль марки BMW 740 D, 16.10.2021 переєстрований з ОСОБА_1 на нового власника по договору купівлі-продажу від 15.10.2021 № 04083.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2 ст. 3 СК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню, це: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 №5-рп/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Верховний Суд у своїй постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17 зазначив, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Крім того, факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

У постанові ВП ВС у справі № 523/14489/15-ц від 23.01.2024 зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц).

Велика Палата Верховного Суду погоджується з тим, що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника. У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

У резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи (п. 40 - 44).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, при вирішенні спору про поділ майна необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17).

У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю.

На обґрунтування спільного проживання як чоловік та жінка у період з грудня 2020 року по серпень 2023 року позивач посилається на «любовну» переписку між сторонами у справі, переказ їй коштів, встановлення вікон у квартирі відповідача, придбання майна для відповідача, також позивач надав фотосвітлини.

Відповідач заперечує факт спільного проживання позивача та відповідача як чоловіка та жінки без шлюбу.

Суд зазначає, що позивач відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не довів факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, надані позивачем докази не свідчать про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

Суд критично оцінює надані позивачем скріншоти переписки з абонентом « ОСОБА_4 », оскільки вони не свідчать про перебування сторін у справі як чоловік та жінка.

Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 490/4949/17 (провадження № 61-46210св18) зазначив, що сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19)).

Суд також вважає недоведеним факт ведення спільного господарства сторонами у справі, надані позивачем платіжні інструкції про переказ коштів відповідачу не свідчать про системність таких переказів та не доводять, що грошові кошти переказувалися на потреби сім`ї.

Верховний Суд вказав, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем протягом 2012 2014 років коштів на рахунок позивача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15 (провадження № 61-30273св18)).

Відповідно до довідки ОСББ «Шевченко 200» від 15.03.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживають ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . У вказаній квартирі ОСОБА_1 ніколи не проживав.

Також позивачем не доведено спільне придбання майна, зокрема, яке він просить визнати спільним майном подружжя, а саме самокату, каблучки, обладнання для роботи з нігтями, обладнання для татуювання, оскільки позивачем не надано квитанцій про придбання майна, документи на майно, гарантійні талони тощо; надані позивачем скірншоти свідчать лише про списання коштів за категорією «Платежі за реквізитами», однак з них неможливо встановити платника, отримувача коштів, призначення платежу та взагалі товар, який придбавався.

Щодо доводів позивача про те, що він за власні кошти придбав транспортний засіб на ім`я відповідача, суд їх вважає недоведеними. Продаж власного транспортного засобу автоматично не свідчить, що отримані кошти були надані відповідачу для придбання нового транспортного засобу. Крім того, позивач не надав доказів вартості відчуженого належного йому транспортного засобу.

Наявна в матеріалах справи довіреність від імені відповідача, видана позивачу, свідчить лише право на представництво позивачем відповідача під час реєстрації транспортного засобу.

Отже, позивач не довів, що між ним та відповідачем склалися відносини, притаманні подружжю, і що сторони у справі проживали як чоловік та жінка без шлюбу, мали спільний бюджет та мали спільні права та обов`язки, а отже і не довів, що спірне майно є спільно нажитим майном подружжя.

На підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.

Судові витрати

Судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні вимог позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 11.09.2025.

Суддя: О.С. Стеценко