Справа №567/1009/25
Провадження №2/567/446/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Остроголова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, -

в с т а н о в и в :

До Острозького районного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що з 14 липня 2020 року позивачка перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області (актовий запис № 3).

Від спільного подружнього життя у них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в свідоцтві про народження яких позивачка записана матір`ю, а відповідач - батьком. У встановленому законом порядку відповідач своє батьківство не оспорював та на даний час не оспорює.

Вказує, що шлюбне життя між ними не склалося, а тому вона звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Зазначає, що протягом останнього року їхні відносини значно погіршилися, що стало причиною того, що останні три місяці вони проживають окремо, вона разом з малолітніми дітьми зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 , а відповідач - в АДРЕСА_2 , та вони повністю припинили подружнє життя.

Вказує, що малолітні діти знаходяться на її повному матеріальному утриманні, однак самостійно вона не має можливості надати для них належне утримання, достатнє для їхнього віку, оскільки на даний час ніде не працює, на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області не перебуває, будь-яких видів державних соціальних допомог, компенсацій не одержує, на обліку в Острозькому управлінні Рівненської філії Рівненського обласного центру зайнятості не перебуває і не отримує допомогу по безробіттю.

Увесь її дохід складається із грошової допомоги, яку надають для неї її батьки та доходу в натуральній формі, який вона отримує від обробітку присадибної ділянки батьків.

Інші джерела та грошові заощадження у неї відсутні, власного нерухомого, рухомого майна немає, вкладів на банківських рахунках вона не має. Стан здоров`я у неї та у малолітніх дітей добрий. Інші особи на її утриманні не знаходяться.

Зазначає, що відповідач участі в утриманні їх спільних малолітніх дітей бере не регулярно, лише після її тривалих прохань він погоджується надати кошти на їхнє утримання, хоча має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в їхньому матеріальному утриманні, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною людиною та постійно працює на посаді монтера колії у Виробничому підрозділі «Шепетівська дистанція колії» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» AT «Укрзалізниця», від чого отримує стабільний, регулярний дохід, однак ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з матеріального утримання дітей. Стан здоров`я відповідача добрий.

Вказує, що домовленість між ними щодо утримання їх спільних малолітніх дітей відсутня, та відповідач свій обов`язок утримувати дітей до досягнення повноліття належним чином не виконує. Вона неодноразово просила відповідача брати належну, регулярну та достатню участь у матеріальному утриманні їхніх спільних дітей, але відповідач від цього відмовляється. Вважає, що заходи досудового врегулювання даного спору позитивного результату не дали, що й спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 16.06.2025р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Задоволено клопотання позивачки та витребувано з ВП"Шепетівська дистанція колії" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця "АТ "Укрзалізниця" відомості про посаду та дохід за останні шість місяців ОСОБА_2 .

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Позивачка в поданій до суду заяві просила розглядати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.4 ЦПК України та ст.184 СК України право звернення до суду про стягнення аліментів має той із батьків, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Позивачка, звертаючись до суду, на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинна переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 14.07.2020 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 24.07.2025 р.

Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.01.2021 р. (актовий запис №20 від 22.01.2021 р.), донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15.03.2022 р. (актовий запис № 66 від 15.03.2022 р.) (а.с.13,15).

З витягу з реєстру територіальної громади щодо ОСОБА_1 №2024/012327624 від 11.10.2024 р., витягу з реєстру територіальної громади щодо ОСОБА_3 № 2024/009628544 від 12.08.2024 р., витягу з реєстру територіальної громади щодо ОСОБА_4 № 2024/009628404 від 12.08.2024 р., витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1371 від 11.10.2024 р., позивачка з малолітніми дітьми зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 (а.с.11, 14, 16, 17).

З довідки управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області №1168 від 02.06.2025р. та довідки Острозького управління Рівненської філії Рівненського обласного центру зайнятості №677 від 02.06.2025 р. вбачається, що позивачка на даний час ніде не працює, на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області не перебуває, будь-яких видів державних соціальних допомог, компенсацій не одержує, на обліку в Острозькому управлінні Рівненської філії Рівненського обласного центру зайнятості не перебуває та не отримує допомоги по безробіттю (а.с.18-19).

Згідно довідки ВП Шепетівська дистанція колії регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" від 13.08.2025 року, ОСОБА_2 займає посаду монтера колії 4 розряду та загальна сума його доходу з лютого 2025 р. по липень 2025р. становить 114 859,51 грн.(а.с.36).

З матеріалів справи та доводів позивачки судом встановлено, що малолітні діти проживають разом з нею в АДРЕСА_1 та перебувають на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні, відповідач регулярної участі в утриманні дітей не приймає, та наведені обставини відповідачем не заперечуються, належними і допустимими доказами не спростовано.

Отже, з доводів позивачки та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що між батьками дітей не було досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі відповідача в їх утриманні.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст.181 СК Україн, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесені зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років у розмірі 2 563,00 гривні, а отже, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1 281,50 гривень.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком малолітніх дітей, належним чином участі в їх утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у матеріальному забезпеченні. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні своїх дітей, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей.

При вирішенні спору суд приймає до уваги, що відповідач не заперечує доводів, наведених позивачкою та не надав доказів на спростування позовних вимог у заявленому позивачкою розмірі.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд виходить з того, що розмір коштів на утримання дітей має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи зростаючі потреби дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утриманнямалолітніх дітей : сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2025 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітніх дітей, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка.

В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідач є фізично здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має, та доказів, які б спростовували вищевказані обставини суду не надав, а тому суд приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження перебування на утриманні відповідача інших осіб та відповідач таких доказів суду не надав.

Позов про стягнення аліментів був поданий 06.06.2025 року, а відтак за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 57, 60, 88, 212 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2025 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 вересня 2025 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.