Справа № 598/1503/25
провадження № 2/598/659/2025
РІШЕННЯ

іменем України

"17" вересня 2025 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого суду Левків А.І.

при секретарі Бумбі М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Збаразької міської ради Тернопільської області про визнання права на приватизацію житла,

встановив:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Збаразької міської ради Тернопільської області про визнання права на приватизацію житла.

Зокрема, позивачка просить визнати за нею право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати Збаразьку міську раду (як орган приватизації) вчинити дії по приватизації квартири АДРЕСА_1 , за відсутності ордеру на жиле приміщення, з правом викупу надлишкової загальної площі квартири.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона з 26 липня 1988 року проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Дана квартира була надана її свекрусі ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Збаразької міської ради народних депутатів №615 від 18 листопада 1987 року, яка в подальшому була нею приватизована, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». 22 червня 2023 року вона звернулась до Збаразької міської ради із заявою про приватизацію комунальної квартири АДРЕСА_1 . Однак, рішенням № 1 від 03 липня 2025 року органу приватизації житлового фонду Збаразької міської ради їй було відмовлено у приватизації вказаної квартиру зв`язку з відсутністю підстав, а саме відсутності копії ордера на вказану квартиру, а тому вона звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою від 25 липня 2025 року по даній спарві відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 22 серпня 2025 року закінчено підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак від міської ради на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності її представника. Щодо задоволення позову заперечують, оскільки ОСОБА_1 не надано усіх документів для здійснення приватизації житлового приміщення, які підтверджують право на приватизацію, відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян. Затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009р. № 396.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

При цьому суд виходив з наступного.

Так, судом встановлено, що з 26 липня 1988 року позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 . За вказаною адресою також проживав її чоловік ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вселена у дану квартиру як дружина, член сім`ї наймача ОСОБА_3 , дані обставини підтверджуються копією паспорта ОСОБА_1 (а.с.29-30) та витягом з реєстру територіальної громади №2024/003427031 від 05.04.2024р. (а.с. 32), копією довідки про слад сім`ї від 22.06.2023 (а.с.23), копією будинкової книги (а.с.24-27), копією повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10.08.2011р. (а.с.31), копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 11.03.2015р. (а.с.27).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Збаразької міської ради народних депутатів Тернопільської області від 18 листопада 1987 року №615 «Про надання комунальних квартир та поставлення на квартирний облік громадян міста» підтверджено, що ОСОБА_2 надано 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_3 , її сім`я складається з чоловіка ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 (а.с.9-10).

Згідно довідки №113 від 05.04.2024 виданої Збаразькою міською радою, вбачається, що рішенням №233 від 30.04.1991 вулицю АДРЕСА_4 , нумерації будинку з АДРЕСА_5 (а.с.20).

ОСОБА_2 04 квітня 1998 року змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується копією повторного свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 від 10 квітня 2024 року (а.с.22).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 є свекрухою заявниці, що стверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а.с.28), копією повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10.08.2011р. (а.с.30).

ОСОБА_9 та члену її сім`ї сину ОСОБА_5 надана квартира загальною площею 64,2 кв.м., розташована по АДРЕСА_6 , яка ними приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», що підтверджується копією розпорядження органу приватизації №123 від 16.02.1999 (а.с.13), копією свідоцтва про право власності на житло від 17.02.1999 (а.с.11).

Згідно довідки №209 від 29.08.2023 виданої МКП «Збараж», підтверджено, що квартира АДРЕСА_1 станом на 01.07.2023р. перебуває на балансі МКП «Збараж» (а.с.15).

Згідно повідомлення №105 від 08.04.2024 Збаразького міського комунального підприємства «Збараж», ордер про вселення в житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , не зберігся у зв`язку із проведення реорганізації Комбінату комунальних підприємств і Управління будинками в Міське комунальне підприємство «Збараж» на підставі рішення Збаразької міської ради від 29.12.2003р. № 526 (а.с.19).

З відповіді Державного архіву Тернопільської області від 11.04.2024р. № Б-73/04-15 в документах архівного фонду виконкому Збаразької міської ради за 1987 рік ордера на квартиру по АДРЕСА_7 наданого ОСОБА_2 , на підставі рішення виконкому від 18 листопада 1987 року № 615 «Про надання комунальних квартир та постановлення на квартирний облік громадян міста» не виявлено (а.с.21).

Рішенням № 1 органу приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Збаража від 03 липня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у приватизації комунальної квартири АДРЕСА_1 , площею 50,5 м.2 в зв`язку з відсутністю підстав, передбачених чинним законодавством, а саме відсутності копії ордера на вказане жиле приміщення (а.с.14).

Згідно з ч.3 ст.9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Можливість набуття фізичною або юридичною особою права власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності, передбачено також частиною першою статті 345 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках ( житлові кімнати, житлові блоки ( секції), кімнати у квартирах та багатоквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (частина друга статті 2 вказаного Закону).

Згідно ч.1 ст. 3 вказаного Закону приватизація здійснюється, в тому числі, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир ( будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю ( стаття 3 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з ч.5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз.

У ч.1, ч.10 ст. 8 цього Закону зазначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься: відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, частина друга статі 2 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду»).

Пунктом 72 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень, затверджених постановою Ради міністрів УРСР і Української республіканської ради профспілок від 11 грудня 1984 року №470 ( у редакції, чинній на час вселення позивачки до спірного житлового приміщення та реєстрації за вказаною адресою), було передбачено, що при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності.

Отже, ордер не зберігався у наймача житла і при вселенні у квартиру ОСОБА_2 зобов`язана була здати ордер на це житлове приміщення.

Як встановлено із досліджених письмових доказів наданих позивачкою, вона вживала відповідних заходів з метою отримання копії вказаного ордера, звернувшись з відповідними запитами до Збаразького МКП «Збараж» та до архівної установи, однак їй було повідомлено про відсутність необхідного ордера.

Суд вважає, що тривале проживання ОСОБА_1 у спірному житловому приміщенні є достатньою підставою для того, щоб вважати це нерухоме майно її житлом у розумінні статті 8 Конвенції, й таким, що підлягає приватизації відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відсутність ордера на вселення у це житлове приміщення саме по собі не є підставою для висновку, що займане позивачкою житлове приміщення не є житлом у розумінні пункту 1 статті 8 Конвенції, враховуючи значний тривалий зв`язок з конкретним місцем проживання.

Як встановлено із досліджених доказів позивачка вселилася у квартиру АДРЕСА_1 на законних підставах, законність її проживання у цьому житлі ніхто не оспорює, однак внаслідок відсутності ордера, на підставі якого вона була вселена до цього житлового приміщення, вона позбавлена можливості реалізувати право на приватизацію вказаної вартири.

Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 без ордеру та зобов`язати орган приватизації житлового фонду Збаразької міської ради вчинити дії по приватизації вказаної квартири.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 17 вересня 2025 року.

СУДДЯ Андрій ЛЕВКІВ