Справа №: 398/4763/24
провадження №: 2/398/469/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"12" вересня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Шинкаренко І.П.,

за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,

представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом - адвоката Ковальової Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про визнання недійсними окремих положень кредитного договору та додаткових угод до нього,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 87568,71 грн та сплаченого судового збору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.06.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 467561-КС-001 про надання кредиту. Позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 11000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 . Крім того, 13.06.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 467561-КС-001, на підставі якої відповідачу додатково надано кредит в розмірі 5000,00 грн, комісія за надання додаткового кредиту склала 750,00 грн. Крім того, 02.09.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до договору № 467561-КС-001, на підставі якої відповідачу додатково надано кредит в розмірі 8000,00 грн, комісія за надання додаткового кредиту склала 1200,00 грн. На виконання умов договору ОСОБА_1 сплатив 20571,51 грн.

Відповідач свої договірні зобов`язання виконав неналежним чином внаслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість за договором № 467561-КС-001 в розмірі 87568,71 грн, з яких: 20635,52 грн - заборгованість за кредитом; 65733,19 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1200,00 грн - заборгованість за комісією.

Суддею Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ухвалою від 23.09.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду, встановлено відповідачу строк для подання відзиву - 15 днів з дня вручення даної ухвали суду.

13.11.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Ковальової Т.Ю., надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про визнання недійсними окремих положень договору від 09.06.2023 року № 467561-КС-001 та додаткових угод до нього. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Бізнес Позика» у позовній заяві не надало жодного доказу того, що позивач та відповідач домовились про застосування ЗУ «Про електронну комерцію» у спірних відносинах, а надані документи мають лише посилання на такий Закон. Згідно з поданими до суду представником позивача документами вбачається, що визначена послідовність дій ОСОБА_1 в ході підписання кредитного договору містить розбіжності щодо часу надсилання вказаних документів та їх направлення на підписання, а також належного підтвердження, що саме відповідач здійснив підпис кредитного договору. Представник позивача виразила сумнів, що Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», затверджені наказом №13-ОД від 27.06.2022 року діяли на час виникнення договірних правовідносин сторін.

Крім того представник вважає, що пункти 2.4, 2.5, 2.8, 2.9, 3.2.3 Договору № 467561-КС-001 від 09.06.2023 року, пункти 5, 6.3, 6.4Додаткової угоди №1 від 13.06.2023 року до Договору № 467561-КС-001 від 09.06.2023 року та пункти 4, 5.5, 5.7 Додаткової угоди № 2 від 02.09.2023 року до Договору № 467561-КС-001 є несправедливими, а тому їх слід визнати недійсними. Сума боргу в розмірі 87568,71 грн, з яких лише прострочені проценти у розмірі - 65 733,19 грн є надмірними доходами ТОВ «Бізнес Позика», проценти більш ніж на 50% перевищують тіло кредиту, то відповідно сума нарахованих позивачем процентів повинна бути зменшена до нуля. Вважає зазначені положення договору є явно несправедливими та порушують принципи добросовісності та розумності, створюють невиправданий тягар та є такими, що порушують права відповідача як споживача банківських послуг. Наполягає що нарахована позивачем комісія в сумі 1200,00 грн є необґрунтованою та такою, що не підлягає стягненню з відповідача. Звернула увагу суду, що матеріали справи взагалі не містять належних доказів перерахування позивачем ОСОБА_1 грошових коштів, виписка банку по рахунку не може бути тому належним підтвердженням. Крім того відсутній і належний розрахунок заборгованості. На підставі зазначеного просила задовольнити зустрічний позов, стягнути з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» понесені ОСОБА_1 судові витрати, поновити строк для подання зустрічного позову.

Ухвалою від 07 лютого 2025 року поновлено строк для пред`явлення зустрічного позову, прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з позовом ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» про визнання недійсними окремих положень кредитного договору та додаткових угод до нього. Здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження у загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання.

15.11.2024 року представник позивача за первісним позовом подав додаткові пояснення. З підстав викладених у позовній заяві наполягав на задоволенні первісних вимог, просив суд відмовити відповідачу у задоволенні зустрічного позову. Вважає, що зустрічна позовна заява є необґрунтованою. Зазначив, що до позовної заяви були додані візуальні форми послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору та Додаткових угод, у яких детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та відповідача щодо укладення Кредитного договору та Додаткових угод в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 09.06.2023 року ОСОБА_1 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 467561-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС одноразового ідентифікатора UA-5403, (направленого на номер телефону НОМЕР_2 вказаного Позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення. Аналогічним чином шляхом обміну електронними повідомленнями була укладена Додаткова угода № 1 до Кредитного договору, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», підписана з використанням одноразового ідентифікатора «UA-9585». Аналогічним чином шляхом обміну електронними повідомленнями була укладена Додаткова угода № 2 до Кредитного договору, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», підписана з використанням одноразового ідентифікатора «UA-5529». Наполягав на належному підтвердженні матеріалами позовної зави зарахування відповідачу обумовленої суму кредиту. Звернув увагу суду, що протягом строку дії Кредитного договору ОСОБА_1 не звернуся до суду із заявою про розірвання Кредитного договору чи визнання його (або його окремих пунктів) недійсними, відповідачу було відомо про його обов`язок по сплаті комісії за надання кредиту та обов`язок по сплаті процентів за кредитним договором, оскільки такі обов`язки були чітко визначені у Кредитному договорі та Додаткових угодах, а також графіку платежів за Кредитним договором. Вважає поведінку відповідача такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці. Навів судову практику. До письмових пояснень додано інформаційні довідки щодо сплати відповідачем сум на погашення кредитної заборгованості, а також підтвердження надісилання відповідачу на електрону адресу кредитного договору та додатків до нього.

Ухвалою суду від 24.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначити до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 12.06.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ковальова Т.Ю., підтвердила факт укладання її довірителем кредитного договору № 467561-КС-001, зазначила що ОСОБА_1 первісний позов визнає в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, просила суд відмовити ТОВ «Бізнес Позика» у задоволенні первісного позиву в частині стягнення заборгованості по відсоткам та комісії за користування кредитом, задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 з підстав викладених у письмових заявах.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання у його відсутності.

17.07.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ковальова Т.Ю., подала до суду додаткові пояснення по справі, що згідно з умовами Кредитного договору № 467561-КС-001 від 09.06.2023 року та відповідних додаткових угод до нього, знижена відсоткова ставка за користування кредитом становить складає 1,14760286 % в день, стандартна 2,00000000 % в день, реальна річна процентна ставка змінювалась, а саме з 9094,42 на 11707,32 та 6306,69 річних, що на переконання сторони відповідача є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційна до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п.6 ч.1 ст.3 ЦКУкраїни. Наполягала, що позивачем не доведено правомірності стягнення з відповідача передбаченої умовами договору комісії за обслуговування кредиту, оскільки з тексту позовної заяви та доданих до неї документів взагалі не випливає і зміст вказаної послуги, і обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

18.07.2025 року представник ТОВ «Бізнес Позика» подав додаткові пояснення у справі зазначив, що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного в оспорюваному договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту. Кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за кредитним договором. Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість за кредитним договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у кредитному договорі. При цьому,порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту. Наполягав, що позичальник добровільно погодився на всі умови кредитування. Крім того ТОВ «БізнесПозика» не застосовувало до відповідача штрафних санкцій чи нарахування процентів поза межами строку кредитування. Відповідач здійснював платежі за Кредитним договором знаючи про те, що вони будуть розподілятися на погашення його заборгованості за процентами та комісією за надання кредиту, та не заперечував проти цього протягом всього строку дії кредитного договору.

У судове засідання 04.09.2025 року сторони не з`явились.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується первісний та зустрічний позов оцінивши подані сторонами докази, з урахуванням наданих адвокатом Ковальовою Т.Ю. пояснень в ході судового засідання 12.06.2025, письмових пояснень представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовиминаслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

09.06.2023 року ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 467561-КС-001 про надання кредиту, а ОСОБА_1 акцептував оферту щодо укладення Договору про надання кредиту на умовах, визначених офертою та здійснив його підписання та підписання паспорта споживчого кредиту з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

За умовами договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 11000,00 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит до 24.11.2023 року зі сплатою відсотків знижена процентна ставка - 1,14760286 в день, стандартна процентна ставка - 2,0 в день, фіксована, орієнтовно річна процентна ставка 9094,42 комісії за надання кредиту 1650,00 грн, згідно з графіком платежів.

13.06.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 467561-КС-001 на підставі якої відповідачу збільшено кредит на 5000,00 грн, та орієнтовну річну процентну ставку до 11707,32 грн, комісія за надання додаткового кредиту склала 750,00 грн. Крім того, 02.09.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 2 до договору № 467561-КС-001 на підставі якої відповідачу збільшено кредит на 8000,00 грн, орієнтовна річна процентна ставка склала 6306,69 грн, комісія за надання додаткового кредиту склала 1200,00 грн, змінено термін дії договору до 17.02.2024 року, строк на який надано кредит - 24 тижні.

Додаткові угоди до кредитного договору підписання та паспорти споживчого кредиту підписані відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

ТОВ «Бізнес Позика» надало кредит відповідачу шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджується інформаційними довідками ТОВ «Платежі онлайн» від 09.06.2023 року на суму 11000,00 грн, від 13.06.2023 року на суму 5000,00 грн, 02.09.2023 року на суму 8000,00 грн та інформацією, наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». Зокрема, з інформації банку вбачається, що банківська картка № НОМЕР_1 емітована та видана на ім`я відповідача та 09.06.2023 року, 13.06.2023 року та 02.09.2023 року на зазначену картку зараховано кошти відповідно в сумі 11000,00 грн, 5000,00 грн та 8000,00 грн.

На погашення заборгованості за кредитним договором № 467561-КС-001 ОСОБА_1 сплатив борг на загальну суму 20571,51 грн, а саме: 23.06.2023 року - 3430,00 грн, 10.07.2023 року - 3430,00 грн, 25.07.2023 року - 3440,28 грн, 02.08.2023 року - 3430,00 грн, 16.08.2023 року - 3343,04 грн, 01.09.2023 року - 3353,18 грн, 02.09.2023 року - 145,01 грн, що підтверджується поданими до суду представником позивача інформаційними довідками ТОВ «Платежі онлайн», а також інформацією, наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач припинив виконувати, у зв`язку з чим станом на 25. 07.2024 року по кредитному договору у період кредитування з 09.06.203 року до 17.02.2024 року, з урахуванням сплаченої відповідачем суми в розмірі 20571,51 грн утворилась заборгованість в розмірі 87568,71 грн, з яких: 20635,52 грн - заборгованість за кредитом; 65733,19 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1200,0 грн - заборгованість за комісією.

Суд зауважує, що відповідно до п.2.3 кредитного договору № 467561-КС-001, з урахуванням змін внесених до нього на підставі додаткової угоди № 1 та додаткової угоди № 2, строк на який позивач надав кредит відповідачу становив 24 тижні, та враховуючи час надання кредиту, вказаний строк закінчився 24.11.2023 року, тоді як термін дії договору продовжено до 17.02.2024 року.

Отже, строк кредитування та строк дії договору № 467561-КС-001 є різними поняттями в розумінні сторін договору у цих правовідносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті1048та частини першої статті1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першоїстатті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

ТОВ «Бізнес Позика» за період дії договору № 467561-КС-001, тобто за 24 тижні кредитування, нараховано відсотки в сумі 30652,84 грн.

Нараховані позивачем відсотки після 24.11.2023 не підлягають стягненню з відповідача, оскільки таке нарахування здійснено за межами строку кредитування, а з вимогами про стягнення грошових коштів як міри відповідальності на підставі статті 625 ЦК України позивач не звертався.

Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту.

Суд критично оцінює твердження представника відповідача за первісним позовом, щодо відсутності належних і достовірних доказів укладання спірного договору і факту отримання кредитних коштів ОСОБА_1 , оскільки сам представник в ході судового засідання зазначила про визнання суми боргу за тілом кредиту, що свідчить про підтвердження дійсної волі ОСОБА_1 на підписання кредитного договору і додаткових угод до нього, а також факту отримання ним кредитних коштів на власний банківський рахунок за кредитним договором.

Враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, то суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 467561-КС-001, з урахуванням сплаченої відповідачем суми в розмірі 20571,51 грн, на загальну суму 52488,36 грн, що складається: 20635,52 грн - заборгованість за кредитом; 30652,84 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1200,00 грн - заборгованість за комісією.

Щодо зустрічного позову

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

У частині першій статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваної угоди) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Однак у договорі сторони можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акта законодавства, а також, якщо ці відносини врегульовані імперативними нормами.

Сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 01 червня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Судом встановлено, що відповідач здійснив процедуру реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, створив особистий кабінет, пройшов процедуру верифікації, надав ТОВ «Бізнес Позика» всю необхідну інформацію для формуванням позивачем належної пропозиції клієнту, в тому числі номер своєї платіжної картки, на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти, до моменту укладення кредитного договору ознайомився в своєму особистому кабінеті з паспортом споживчого кредиту та уклав кредитний договір з відповідачем шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, аналогічні дії вчинені відповідачем при укладанні додаткових угод до кредитного договору, що підтверджується відомостями візуальними формами послідовності дій клієнта, правдивість яких для суду не має сумніву.

Звертаючись із зустрічним позовом ОСОБА_1 просив визнати недійсними пункти кредитного договору і додаткових угод до кредитного договору, оскільки застосована кредитодавцем процента ставка є несправедливою, і призводить до істотного дисбалансу сторін.

Встановивши, що в кредитному договорі визначено основні істотні умови, в тому числі розмір процентів, комісії, умови кредитування, умови щодо наслідків у разі неповернення коштів та наслідки їх застосування, ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, оцінивши, що умови пунктів 2.4, 2.5, 2.8, 2.9, 3.2.3 Договору № 467561-КС-001 від 09.06.2023 року, пункти 5, 6.3, 6.4Додаткової угоди №1 від 13.06.2023 року до Договору № 467561-КС-001 від 09.06.2023 року та пункти 4, 5.5, 5.7 Додаткової угоди № 2 від 02.09.2023 року до Договору № 467561-КС-001, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання недійсними пунктів договорів та здійснення анулювання відсотків по кредитному договору.

Позивач за зустрічним позовом не довів порушення його прав цим договором, доводи щодо несправедливості умов кредитного договору, завищеної ставки, юридичної необізнаності, неуважного ознайомлення з умовами щодо реальної відсоткової ставки є безпідставними, адже, підписавши кредитний договір за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, відповідач погодився з усіма його умовами, в тому числі з розміром відсоткової ставки та комісією за надання кредиту та збільшення його розміру.

Інші аргументи представника позивача за зустрічним позовом висновків суду не спростовують, зводяться до ухилення ОСОБА_1 від виконання взятих на себе кредитних зобов`язань.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про залишення зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про визнання недійсними окремих положень кредитного договору та додаткових угод до нього без задоволення.

Судові витрати.

Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач за первісним позовом поніс судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, у зв`язку з чим з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 451,99 грн (59,94%).

Судові витрати за зустрічним позовом у зв`язку з відмовою у його задоволенні суд залишає за позивачем за зустрічним позовом як фактично понесені.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411) заборгованість за кредитним договором № 467561-КС-001 від 09.06.2023 року у розмірі 52488 (п`ятдесят дві тисячі чотириста вісімдесят вісім) грн 36 коп. (що складається з 20635,52 грн - заборгованість за кредитом; 30652,84 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1200,00 грн - заборгованість за комісією).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (адреса місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, ) судовий збір в розмірі 1 451 (одна тисяча чотириста п`ятдесят одна) грн 99 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про визнання недійсними окремих положень кредитного договору та додаткових угод до нього відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 12.09.2025 року.

Суддя І.П. Шинкаренко