Провадження № 2/127/5167/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Врублевської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 21.11.2022 року близько 12:45 год. по вул. Пирогова у місті Вінниці водій автомобіля MERSEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 не дотримався безпечної дистанції до автомобіля, який рухався попереду, в попутному напрямку, в результаті чого допустив зіткнення передньою частиною свого автомобіля з задньою частиною автомобіля RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_2 отримав значні пошкодження.

Згідно повідомлення про настання страхового випадку від 21.11.2022 року (євро протокол) водій автомобіля MERSEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 в повному обсязі визнав свою вину, оскільки не дотримався безпечної дистанції до автомобіля позивача.

Відповідно до висновку експерта №95Е-07/2023 від 08.08.2023 року власнику автомобіля RENAULT MEGANE - ОСОБА_1 завдано внаслідок ДТП матеріальної шкоди в сумі 29233,64 грн. Вартість дослідження склала 4000,00 грн.

Оскільки автомобіль MERSEDES-BENZ під керуванням водія ОСОБА_2 був застрахований в ПрАТ «Страхова група «ТАС», то саме страхова компанія ає виплатити позивачу 29233,00 грн. матеріальної шкоди та витрати на проведення експертизи.

Крім того, ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в 10000,00 грн. та полягає в завданню фізичного болю в області голови, шиї та спини, що спровокувало загострення хвороби дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст. змішаного ґенезу переважно в ВББ з помірним вести було-атактичним, цефалічними синдромами і йому в подальшому довелося амбулаторно лікуватись в період з 09.02. по 16.02.2023 року. Також через пошкодження автомобіля позивач пережив глибокий психологічний стрес, погіршився сон і здоров`я в цілому. Оскільки відповідачі категорично відмовляються відшкодовувати шкоди, то ОСОБА_1 змушений був звернутись до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 21.10.2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Чубенко С.В. було задоволено та призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити атестованим судовим експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертів поставлено питання:

1. Чи виконано підпис у повідомленні про настання дорожньо-транспортної пригоди від 21.11.2022 року, оформленому на місці ДТП о 12 год. 45 хв. в графі «транспортний засіб В» ОСОБА_2 чи іншою особою?

2. Чи виконано рукописний текст повідомлення на ім`я голови правління АТ «СГ «ТАС» (приватне), від імені ОСОБА_2 - ОСОБА_2 чи іншою особою?

До отримання висновку експертизи провадження у справі було зупинено.

Згодом питання №1 на вимогу експерта було уточнено ухвалою суду від 08.01.2025 року.

30.06.2025 року провадження у справі поновлено в зв`язку з надходженням висновку експерта.

В судовому засіданні представник позивача зазнчив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Додтково зазначив, що відео та фото, які містяться на диску щодо події ДТП не можна вважати належними та допустими доказами, оскільки відеозапис містить дату, яка не відповідає даті події, а саме 01.01.2010 року в той час як подія ДТП мала місце 21.11.2022 року. Тому, на думку представника позивача, не можна вважати належним та допустими доказом висновок судового експерта №10101230 від 22.02.2023 року, оскільки він виготовлений на підставі цього відеозапису, що викликає сумніви у його правильності. Учасники ДТП склали європротокол і лише після цього працівники поліції, яких було викликано у зв`язку з цією ДТП, поїхали з місця ДТП.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» не з`явився, проте надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представником відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС»було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого при наявних документах страхова група не може погодитися з вимогами позивача з таких підстав. Учасникмами ДТП було спільно складено повідомлення про дорожньо-транспртну пригоду (Європротокол) від 21.11.2022 року. На підсаві ст. 34.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для перевірки даних, зазначених у заявах про страхову подію, АТ «СГ «ТАС» було направлено матеріали до судового експерта Чернявського А.І. з приводу визначення причин настання страхового випадку. Так, відповідно до висновку судового експерта №10101230 від 22.02.2023 року з технічної точки зору водій автомобіля MERSEDES-BENZ не мав технічної можливості запобігти події шляхом належного виконання вимог п. 12.3 ПДР України. З технічної точки зору водієві автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC перед зміною напрямку руху і початком перестроювання в крайню ліву смугу руху, згідно з вимогами п. 10.1. ПДР України, слід було переконатися, що це буде безпечним для інших учасників руху, зокрема, виявити автомобіль MERSEDES-BENZ, який здійснював рух в попутному напрямку по смузі, на яку він збирався перебудуватися, водієві автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC слід було в рамках вимог п. 10.3 ПДР України відмовитися від виконання маневру. Дії водія автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC пов`язані з неналежним виконанням вимог п. 10.1 та 10.3 ПДР України є необхідною достатньою умовою виникнення даного ДТП, тобто є технічною причиною його настання. Тому, керуючись п. 32.1 ст. 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» АТ «СГ «ТАС» не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки не настала цивільно-правова відповідальність страхувальника. Таким чином, вимога про відшкодування 33233,00 грн. є безпідставною, тому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі та надала пояснення, згідно з якими відповідач ОСОБА_2 не визнає свою вину, оскільки саме позивач порушив правила дорожнього руху, шляхом зміни напрямку руху свого транспортного засобу, фактично "підрізавши" автомобіль, яким рухався ОСОБА_2 . Позивач скористався тим, що ОСОБА_2 розгубився внаслідок ДТП та фактично сам склав європротокол. Підпис в європротоколі, що долучений до позовної заяви не належить ОСОБА_2 , а європротокол ОСОБА_2 відрізняється від того, що був наданий позивачем. Таким чином, позовна заява не містить доказів порушення прав позивача відповідачем, тому не підлягає задоволенню. Представник відповідача ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні позову.

Представником позивача було надіслано суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому він повідомляє, що висновок судового експерта №10101230 від 22.02.2023 року є недопустимим доказом у справі, оскільки експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за складання завідомо неправдивого висновку та відеозапис проведено спеціально без можливості ідентифікувати транспортні засоби і датований 10.01.2023 року, тобто після спливу майже двох місяців з моменту ДТП. Також представник страхової компанії більше ніж через рік посилається на те, що у європротоколі не такий підпис винного водія ОСОБА_2 і надано суду нечитабельний зразок європротоколу. Однак, представником відповідача не ставиться питання щодо призначення судової почеркознавчої експертизи. Просив позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі своїм правом на подання заперечення не скористалися.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ОСОБА_1 з 05.12.2020 року є власником транспортного засобу марки RENAULT MEGANE SCENIC, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 (Т. 1 а.с. 8).

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) 21.11.2022 року близько 12:45 год. по вул. Пирогова у місті Вінниці водій автомобіля MERSEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 не дотримався безпечної дистанції до автомобіля, який рухався попереду, в попутному напрямку, в результаті чого допустив зіткнення передньою частиною свого автомобіля з задньою частиною автомобіля RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_2 отримав значні пошкодження. Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 ПДР України, про що було зроблено відповідну відмітку в Європротоколі. Крім того останній зазначив, що вину визнає. Автомобіль MERSEDES-BENZ під керуванням водія ОСОБА_2 був застрахований в ПрАТ «Страхова група «ТАС» на підставі полісу ЕП 211893217, який діяв з 10.11.2022 року по 09.11.2023 року (Т. 1 а.с. 6).

Перелік пошкоджених та деформованих складових вказаний у європротоколіта протоколі огляду колісного транспортного засобу від 29.07.2023 року (Т. 1 а.с. 30).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, автомобілі позивача та відповідача були забезпеченні договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на час вчинення ДТП (Т. 1 а.с. 6).

Зокрема, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія автомобіля MERSEDES-BENZ Vito 111 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 211893217 від 07.11.2022 року. Строк дії договору з 10.11.2022 року по 09.11.2023 року включно. Страхова сума за шкоду заподіяну майну 160000,00 грн. Розмір франшизи 0,00 грн. (Т. 1 а.с. 151, 156).

Відповідно до висновку експерта №95Е-07/2023 від 08.08.2023 року за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, складеного ПП ЕНДЦ «Експертиза» за зверненням ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC, внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, станом на час виконання даного дослідження, складає 29233,64 грн. (Т. 1 а.с. 9-33). Вартість експертного дослідження склала 4000,00 грн. (Т. 1 а.с. 34-35).

22.11.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із повідомленням про ДТП (Т. 1 а.с. 36-37), а 25.11.2022 року про виплату страхового відшкодування (Т. 1 а.с. 38). Проте, листом йому було відмовлено, оскільки згідно з висновком судового експерта №10101230 від 22.02.2023 року дії автомобіля RENAULT MEGANE SCENIC пов`язані з неналежним виконанням вимог п. 10.1 та 10.3 ПДР України є необхідною достатньою умовою виникнення даного ДТП (Т. 1 а.с. 39-40).

Суд не приймає до уваги висновок експерта від 22.02.2023 року, на який посилається АТ «СГ «ТАС», оскільки він був виготовлений на підставі диску, який містить відезапис з якого експертом зроблено знімки. При цьому, зазначені відеозапис та знімки датовані 01.01.2010 року, що не відповідає даті ДТП (21.11.2022 року). Таким чином, висновок експерта №10101230 від 22.02.2023 року не є належним та допустимим доказом у справі.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_2 , що європротокол оформлений не був, а підпис в ньому не належить ОСОБА_2 , та європротокол ОСОБА_2 відрізняється від того, що був наданий позивачем, з таких підстав.

Так, висновком експерта №3289/24-21 від 12.06.2025 року Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, виготовленого на виконання ухвали суду 21.10.2024 року, підтверджено, що підпис у повідомленні про настання дорожньо-транспортної пригоди від 22.11.2022 року, оформленому на місці ДТП о 12 год. 45 хв. в графі «Транспортний засіб В» у пункті 15 «Підписи водіїв» позначений літерою «В» - виконаний ОСОБА_2 . Рукописний текс повідомлення на ім`я голови правління АТ «СГ «ТАС» (приватне), від імені ОСОБА_2 виконаний ОСОБА_2 (Т.2 а.с. 14-19).

З огляду на викладені вище докази, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 є винним у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача.

Відповідно достатті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цьогоКодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У пункті 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно зі статтею 6 цього Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно допостанови Правління НБУ від 30.05.2022 № 108, яка набрала чинності з 01.07.2022, максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80000 гривень на потерпілого.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відтак позов пред`явлено належним позивачем, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.11.2022 року, завдано матеріальну шкоду транспортному засобу, який належить позивачу на праві власності.

Тобто за загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язанняпервісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Як вказувалось вище, вина відповідача ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді та у заподіянні шкоди позивачу підтверджується вказаними вище належними доказами. Відповідаьність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС», отже обов`язок з відшкодування матеріальної шкоди належить страховій компанії, до якої і завлено позовну вимогу в розмірі 29233,00 грн. Вказана сума не перевищує суму визначену полісом обовязкогового страхування. Також з відповідача слід стягнути витрати на оплату експертного дослідження в розмірі 4000,00 грн., тому загальна сума до стягнення становить 33233,00 грн.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити таке.

Відшкодування моральної шкоди регулюється ч. 1 ст. 1167 ЦК України, в якій зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

Згідно зі ст. 23 ч. 3 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ст. 23 ч. 4 ЦК України).

Відповідно до ст. 23 ч. 5 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження завданої моральної шкоди позивачем ОСОБА_1 надано виписку із медичної карти амбулаторного хворого неврологічного відділення №867 (Т. 1 а.с. 41-42).

Суд вважає, що позивачу відповідачем ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду, оскільки він зазнав фізичного болю в області голови, шиї та спини, яке спровокувало загострення хвороб, що сталась з вини відповідача, втратив можливість використовувати автомобіль певний час. Враховуючи глибину душевних страждань позивача, при цьому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу ОСОБА_1 в розмірі 10000,00 грн., тобто вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19 (адміністративне провадження № К/9901/27657/20) Верховний Суд звернув увагу судів на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку - (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У даному випадку представник позивача адвокат Даркач В.Г. надав суду: ордер, копію свідоцтва про паво на зайняття адвокатською діяльністю, угоду від 11.12.2023 року та квитанцію №46 від 11.12.2023 року на суму 4000,00 грн. (Т.1 а.с. 44-47).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

При оцінці реальності витрат на професійну правничу допомогу суд бере до уваги, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції.

Судом установлено, що дані витрати понесені з розглядом цієї справи, витрати є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору), справа має для позивача важливе значення. Тому, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим та доведеним, відтак підлягає стягненню у повному обсязі з відповідачів на користь позивача, у зв`язку з задоволенням позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги позивача, покладає на відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог судовий збір, (сплачений позивачем) та витрати на правничу допомогу, зокрема, стягнути на користь позивача:

- з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» витрати на оплату судового збору в розмірі 824,81 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3074,80 грн. (задоволено позов на 76,87%);

- з відповідача ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 248,18 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 925,20 грн.(задоволено позов на 23,13%).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 999, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст. ст. 1, 6, 33, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 133, 137, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 29233,00 грн. (двадцять дев`ять тисяч двісті тридцять три гривні 00 коп.) та витрати на оплату експертного дослідження на суму 4000,00 грн. (чоири тисячі гривень 00 коп.), а всього на загальну суму 33233,00 грн. (тридцять три тисячі двісті тридцять три гривні 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 824,81 грн. (вісімсот двадцять чотири гривні 81 коп.) та витрати на правничу допомогу в розмірі 3074,8 грн. (три тисячі сімдесят чотири гривні 80 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 248,18 грн. (двісті сорок вісім гривень 18 коп.) та витрати на правничу допомогу в розмірі 925,20 грн. (дев`ятсот двадцять п`ять гривень 20 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», місцезнаходження: 03062, м. Київ, просп. Перемоги, 5, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складений 22.09.2025 року.

Суддя: