ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/1912/25 Головуючий в І інстанції: Сікора О.О.
Номер провадження: 22-ц/819/470/25 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді (судді-доповідача): Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Радченка С.В.,

секретар судового засідання: Андреєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Сікори О.О. у справі №650/1912/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати за землю,-

ВСТАНОВИВ:

Узагальнений зміст і підстави позовних вимог.

У березні 2025 року до суду звернувся ОСОБА_1 , від імені якого діяв представник, адвокат Ковальчук М.О., з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» (далі ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ), в якому просив:

розірвати договір оренди землі від 13.12.2010 року №4АА71500144 (з урахування додаткової угоди від 30.07.2017 року та додаткової угоди від 20.02.2018 року) укладений між ТОВ «ЮТС АГРОПРОДУКТ» та ОСОБА_1 , номер запису про право (в державному реєстрі прав) 58232009, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:068:0022 та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 29 852,57 гривень і витрати, понесені на сплату судового збору, в розмірі 2422,40 грн та на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником земельної ділянки, кадастровий номер :04:068:0022, загальною площею 3,05 га, що розташована на території Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області. Вказана земельна ділянка належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2025 року №202.

13.12.2010 року між ОСОБА_2 (спадкодавцем) та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» було укладено договір оренди землі №4АА71500144. 12.03.2015 року було укладено додаткову угоду до договору оренди, згідно якої новим орендатором спірної земельної ділянки стало ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС».

30.07.2017 року між позивачем ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та ТОВ «ЮТС- АГРОПРОДУКТ» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 13.12.2010 року. Цією додатковою угодою сторони домовилися викласти договір оренди в новій редакції, визначити нову сторону в договорі (Орендаря), а саме ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ». Встановлено нормативну грошову оцінку земельної ділянки в сумі 238058,74 гривень. Пунктом 4.5 Додаткової угоди визначено, що орендна плата вноситься Орендарем до 31 грудня кожного року. Додатковою угодою від 20.02.2018, розмір орендної плати за користування спірною земельною ділянкою встановлено у розмірі 4,18% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тобто 9 950,86 грн на рік, строк дії договору оренди визначено до 30.11.2027 року.

Проте, відповідач орендну плату в 2022, 2023, 2024 році не сплатив, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість на суму 29 852,57 грн.

Позивач вказував, що прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2022-2024 роках, є невиконанням обов`язків відповідача, передбачених договором оренди землі, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання Договору оренди землі.

Узагальнений зміст і обґрунтування рішення суду першої інстанції.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір оренди землі від 13.12.2010 року №4АА71500144 (з урахування додаткової угоди від 30.07.2017 року та додаткової угоди від 20.02.2018 року), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС- АГРОПРОДУКТ» та ОСОБА_1 , номер запису про право (в державному реєстрі прав) 58232009, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:068:0022.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС - АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 29 852,57 гривень, та витрати на судовий збір в розмірі 2422,40 грн, на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 29852,57 грн та ухвалюючи рішення про розірвання договору оренди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач систематично порушував умови договору щодо сплати орендної плати, що є підставою для розірвання спірного договору оренди та стягнення з відповідача орендної плати за 2022-2024 роки у заявленому розмірі.

При цьому суд вказав, що у матеріалах справи відсутні докази, що несплата орендної плати за період 2022-2024 роки була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання зобов`язань.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

14.05.2025 року через систему «Електронний суд» на адресу апеляційного суду від ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» надійшла апеляційна скарга на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 квітня 2025 року, в якій скаржник просить скасувати судове рішення повністю та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що суд неправильно застосував норми матеріального права щодо випаду та непереборної сили, не врахував, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за це, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Вказує, що Торгово-промислова палата підтвердила, що обставини повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, що мало місце 24 лютого 2022 року і до їх повного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. А тому, якщо орендар через форс-мажорні обставини порушив строк сплати орендної плати, він не може бути притягнутий до відповідальності, передбаченому договором оренди чи законом. Вказує, що навіть органами місцевого самоврядування, у зв`язку із надзвичайними та невідворотними обставинами, відповідними розпорядженнями орендарю надавались податкові пільги, про що надаються копії розпоряджень.

Позиція інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , адвокат Ковальчук М.О., з посиланням на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні та залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заяви, клопотання до суду апеляційної інстанції.

14 липня 2025 року від представника ТОВ «ЮТСАГРОПРОДУКТ», адвоката Приходька І.С. надійшло клопотання, сформоване в системі «Електронний суд», про зупинення провадження у справі з підстав, визначених п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, у зв`язку з переглядом Верховним Судом судового рішення в іншій справі з ідентичними правовідносинами.

Проаналізувавши положення п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, перевіривши матеріали клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених законом для зупинення провадження у даній справі.

Так, відповідно до п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах ( у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Тоді як, у даному випадку касаційне провадження у справі №650/3776/24, відкрито ухвалою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 червня 2025 року, а відтак відсутні обставин, які дають право зупинити провадження у справі відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

Явка учасників справи .

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Згідно ст.372 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на вказане апеляційний суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи на наявних матеріалах справи.

Позиція апеляційного суду

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Обставини справи.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2025 року №202, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :04:068:0022, загальною площею 3,05 га, розташованої на території Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, сформованої 27.03.2025 на запит ОСОБА_3 , підтверджується, що об`єктом нерухомого майна є земельна ділянка загальною площею 3,05 га, яка розташована в Херсонській області, Бериславському районі, на території Новорайської сільської ради кадастровий номер ділянки: :04:068:0022.

Право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_1 , дата державної реєстрації права 29.01.2025, номер запису про право 58231507.

Крім того, згідно з записом № 58232009 від 06.09.2016, за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТСАГРОПРОДУКТ» зареєстровано право оренди земельної ділянки.

Відповідно до договору оренди землі, укладеного 13.12.2010 року №4АА71500144 між ОСОБА_2 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, за яким земельна ділянка була передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до додаткової угоди від 12.03.2015 року, новим орендарем земельної ділянки замість ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» стало ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС», що підтверджує зміну сторони орендаря у договорі.

Згідно з додатковою угодою від 30.07.2017 року, сторони виклали договір оренди в новій редакції, визначили новим орендарем ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та встановили нормативну грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 238 058,74 грн. Угода також передбачала, що орендна плата має сплачуватися до 31 грудня кожного року.

Згідно з додатковою угодою від 20.02.2018 року, строк дії договору оренди було продовжено до 30.11.2027 року, а розмір орендної плати встановлено у розмірі 4,18% від нормативної грошової оцінки, що становило 9 950,86 грн на рік.

Суд дослідив, що загальна сума орендної плати за 2022- 2024 роки становить 29852,57 грн (238058,74х4,18/100х3 роки)

На момент пред`явлення позову відповідач ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» зобов`язання зі сплати орендної плати не виконав.

Згідно з листом-довідкою Новорайської сільської військової адміністрації від 03.03.2025 року №01-12/432/25, ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» з 24.02.2022 року і по теперішній час не здійснює господарської діяльності на відповідній території, навіть після проведення розмінування земель сільськогосподарського призначення. За наявною інформацією, орендна плата громадянам, які мають земельні ділянки (паї), не сплачується.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди, виходив з того, що відповідачем орендна плата за 2022-2024 роки не була сплачена, що є істотним порушенням умов договору та відповідно до ст. 651 ЦК України є підставою для розірвання договору оренди.

При цьому суд вказав, що у матеріалах справи відсутні докази, що несплата орендної плати за період 2022-2024 роки була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання зобов`язань.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 (провадження № 12-19гс24) зазначено, що підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

У цій справі, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.01.2025 року №202, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :04:068:0022, загальною площею 3,05 га, розташованої на території Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області, яка перебуває в оренді у відповідача на підставі договору оренди від 13.12.2010 року №4АА71500144 зі змінами та в редакції згідно додаткової угоди від 30.07.2017 року, в якій сторони встановили нормативну грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 238058,74 грн, строк сплати орендної плати до 31 грудня кожного року.

Згідно з додатковою угодою від 20.02.2018 року, сторони визначили строк дії договору оренди до 30.11.2027 року, а розмір орендної плати встановлено у розмірі 4,18% від нормативної грошової оцінки, що становить 9 950,86 грн на рік.

Суд дослідив, що загальна сума орендної плати за 2022, 2023, 2024 роки становить 29852,56 грн (238058,74х4,18/100х3 роки).

Відповідно до п.12.3 додаткової угоди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом;

-за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини п.12.3 додаткової угоди

Відповідач, ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», не оспорюючи факту порушення ним зобов`язання щодо сплати орендної плати за 2022-2024 роки, розміру орендної плати, посилається на те, що таке порушення сталося внаслідок непереборної сили, а саме військової агресії рф проти України, органами місцевого самоврядування навіть неодноразово розглядались питання й приймались рішення щодо податкових пільг товариству як орендареві через війну (бойові дії, окупаційні заходи, тощо), а тому на підставі положень ст. 617, ч.6 ст.762 ЦК України відповідач не може бути притягнутий до відповідальності, передбачену договором оренди чи законом.

Апеляційний суд частково погоджується з такими доводами апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України, положення якої застосовуються до відносин з оренди землі, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, оскільки має місце випадок та непереборна сила.

У пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.

24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено військовий стан, який триває дотепер.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 22 лютого 2025 року №376, Новорайська селищна територіальна громада, на території якої розташована спірна земельна ділянка, з 09.04.2022 року по 11.11.2022 року перебувала під тимчасовою окупацією (а наразі належить до територій можливих бойових дій)

Вказана обставина не була належним чином оцінена судом першої інстанції, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про можливість орендаря користуватися спірною земельною ділянкою в період часу з 09.04.2022 року по 11.11.2022 рік і наявність обов`язку щодо сплати орендної плати за вказаний період.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що порушення зобов`язання щодо несплати орендної плати позивачу за 2022 рік сталося внаслідок існування форс-мажорних обставин, бойових дій та тимчасової окупації Новорайської селищної територіальної громади.

Верховний Суд у постанові від 25.06.2025 року у справі 610/941/24 вказав, що тимчасова окупація населеного пункту, в якому розташована спірна земельна ділянка, впливає на можливість орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, проводити посівну компанію, збирати врожай тощо.

Таким чином, орендар не допустив умисне порушення умов договору. Вина орендаря у не сплаті орендної плати за 2022 рік відсутня.

Враховуючи, що з 09.04.2022 року по 11.11.2022 рік Новорайська селищна територіальна громада, на території якої розташована спірна земельна ділянка, перебувала під тимчасовою окупацією рф і цей факт є загальновідомим фактом і не потребує доказування, а отже відповідач не міг нею користуватися землею з обставин, за які він не відповідає, колегія суддів дійшла висновку про те, що в силу ч.6 ст.762 ЦК України відповідач звільнений від обов`язку сплати орендної плати за вказаний період, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Що стосується висновку суду про стягнення орендної плати за 2023 та 2024 рік і розірвання договору оренди, апеляційний суд вважає, що такий висновок суду є правильний і відповідає встановленим по справі обставинам справи та вимогам закону.

Вбачається, що відповідач не заперечував факту несплати ним орендної плати позивачу за користування його земельною ділянкою за 2023 та 2024 роки, проте стверджував, що таке порушення спричинено форс-мажорними обставинами, які перешкоджали виконати передбачений договором обов`язок із виплати орендної плати за вказаний період.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку (див. постанови ВС від 01.06.2021 у справі №910/9258/20, від 14.06.2022 у справі №922/2394/21).

А отже саме відповідач мав би довести із застосуванням засобів доказування, визначених процесуальним законом відсутність своєї вини у порушенні умов договору в частині несплати орендної плати за 2023-2024 роки.

Між тим, відповідач в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належних доказів на підтвердження обставин, якими він заперечував вимоги позову суду не надав.

Апеляційний суд звертає увагу скаржника на те, що лист ТПП №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, на який посилається відповідач має загальний інформаційний характер і адресований необмеженому колу осіб. В листі констатується настання форс-мажорних обставин (військова агресія РФ та ведення воєнного стану) в Україні, але вказаний лист не є безумовною підставою для звільнення від виконання зобов`язань за кожним окремим договором.

Частиною другою статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", передбачено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Це означає, що для підтвердження форс-мажору в конкретному випадку, зокрема, у даній ситуації для підтвердження факту неможливості використання орендованої земельної ділянки позивача та як наслідок неможливості виконання зобов`язання зі сплати орендної плати, відповідач мав би звернутися до ТПП за отримання індивідуального сертифікату.

При цьому, наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Проте в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували неможливість відповідача через форс-мажорні обставини виконати свої зобов`язання за договором оренди землі в частині сплати орендної плати позивачу за 2023 та 2024 роки.

Посилання відповідача на те, що органами місцевого самоврядування, у зв`язку із надзвичайними та невідворотними обставинами, відповідними розпорядженнями надавались податкові пільги, не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про порушення відповідачем умов договору про оренду землі в 2023 року та 2024 році в частині несплати орендної плати за вказаний період, оскільки потенційне забруднення земель вибухонебезпечними предметами, як про це вказано у розпорядженнях начальника сільської військової адміністрації не свідчить про дійсний стан спірної земельної ділянки та повну неможливість її використання. Висновки суб`єктів протимінної діяльності щодо неможливості використання спірної земельної ділянки через її замінювання в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної інстанції щодо відсутності вини відповідача у невиконанні обов`язку щодо не виплати орендної плати за 2023-2024 роки за договором оренди земельної ділянки.

За розрахунками позивача, які не спростовуються відповідачем, орендна плата за 2023 рік та 2024 рік становить по 9950, 85 грн за кожен рік, що загалом складає 19901,70 грн, які і підлягають стягненню з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь позивача.

Суд першої інстанції встановивши, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» істотно порушені умови договору щодо виплати орендної плати за 2023 та 2024 рік, зробив правильний висновок про те, що вимоги позивача про розірвання договору оренди є законними та обґрунтованими та підставно задовольнив їх, з чим погоджується і апеляційний суд.

Зважаючи на вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, висновки суду першої інстанції не повною мірою відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим на підставі ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, змінити рішення суду в частині стягнення орендної плати, зменшивши суму стягнення орендної плати з 29852,57 грн до 19 901,72 грн та виключити з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на можливість використання відповідачем об`єкту оренди у період з квітня 2022 по листопад 2022 року, як обставину, встановлену судом. В іншій частині судове рішення слід залишити без змін.

Щодо судових витрат.

Відповідно во вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с.1), на правничу допомогу витрачено 10000,00 грн, за подання апеляційної скарги ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» сплатило 2906,88 грн судового збору.

Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог: майнових вимог на 66,67 % та задоволення вимоги немайнового характеру, позивач має право на відшкодування витрат зі сплати судового збору в розмірі 1292,01 грн (2422,40 грн х 66.67% х 0,8) за рахунок відповідача, на відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 6667,00 грн (10000 грн х 66,67%), а ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» в розмірі 968,86 грн на відшкодування сплаченого судового збору при поданні апеляційної скарги за рахунок позивача (2906,88 грн х 33,33%).

Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, що належить стягнути з відповідача на користь позивача складає 6990,15 грн (1292,01 + 6667,00 - 968,86).

Повний текст постанови складений 09.09.2025 р.

Керуючись статтями 374,376,381-384 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» - Журика Андрія Леонідовича, задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 30 квітня 2025 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 заборгованості з орендної плати за землю змінити, зменшивши суму, яка підлягає стягненню, з 29852,57 грн до 19 901,72 грн.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на можливість використання відповідачем об`єкту оренди у період з березня по листопад 2022 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 різницю в судових витратах в сумі 6990,15 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Базіль

Судді: В.О. Бездрабко

С.В. Радченко