Справа № 490/5281/25
н/п 2/490/3453/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 29070,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 25.11.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8796299 шляхом обміну електронними повідомленнями який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідачки 152644.

Відповідно до укладеного договору, ОСОБА_1 отримала від ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» позику у сумі 17000,00 грн на строк 30 днів, кінцевий термін повернення позики 24.12.2024 року.

У зв`язку з неналежним виконанням взятих зобов`язань у відповідачки виникла заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом на 12.05.2025 року складає 29070,00 грн, з яких: 17000,00 грн - сума заборгованості за основним боргом, 49,30 грн - сума заборгованості за процентами, 8500,00 грн - сума заборгованості за понадстрокове користування, 3520,70 грн - комісія. Враховуючи наведене вище, позивач просить стягнути з відповідачки існуючу заборгованість

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 02.07.2025 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 02.07.2025 року відповідачці був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

16.07.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ремешевський Є.А. подав до суду заяву, в якій просив надати йому можливість ознайомитися з матеріалами справи.

11.08.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ремешевський Є.А. особисто ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується його особистим підписом на заяві від 16.07.2025 року.

26.08.2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ремешевський Є.А. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» в повному обсязі, оскільки довідка №КД-000028675/ТНПП від 14.05.2025 року ТОВ «ФК «Фінекспрес», додана до позову, не є платіжною інструкцією та не містить обов`язкових реквізитів або необхідної інформації про здійснений платіж, зокрема про особу платника та отримувача. Також видача кредиту у такий спосіб суперечить вимогам пункту 2.1. Кредитного договору, згідно з яким кредитні кошти перераховуються Позивачем, а не іншою особою. Крім цього в довідці не зазначено час проведення операції. Встановлення часу відправлення грошових коштів в даному випадку є необхідним, оскільки надання платіжної інструкції після закінчення операційного часу у відповідності із п. 13 та 18 Інструкції №163 є підставою для проведення платіжної операції вже наступного операційного дня. Відсутність в матеріалах справи доказів видачі кредиту унеможливлює визначення дати видачі кредитних коштів, що є необхідним для вірного визначення розміру плати за правомірне використання кредитних коштів, оскільки згідно з п. 2.5. Кредитного договору проценти нараховуються за фактичну кількість днів починаючи із другого дня користування кредитом. Інших доказів, які підтверджували факт надання кредитів саме Позивачем не додано, а Відповідач заперечує факт отримання кредитних коштів саме від нього.

Щодо нарахованих процентів за понадстрокове користвання зазначив, що згідно із пунктом 2.2.2. Кредитного договору, Додатку №1 до Кредитного договору, пунктом 3. Паспорту споживчого кредиту до Кредитного договору, строк кредиту складає 30 днів. Плата за правомірне користування кредитом в розмірі 0,01% з день має розраховуватися лише за вказаний період. Різна правова природа «процентів» та «процентів за понадстрокове користування кредитом» також випливає зі змісту пунктів 1.25. та 1.26. Кредитного договору та пунктів 4. та 6. Паспорту споживчого кредиту до Кредитного договору. Аналіз змісту цих пунктів однозначно вказує, що нарахування «понадстрокових процентів», на відміну від «процентів» звичайних, є формою додаткової відповідальності за порушення строку повернення кредитних коштів. Також звертає увагу на те, що проценти за ставкою 5% не враховувалися Позивачем при визначенні орієнтовної реальної процентної ставки та про їх застосування не вказується у Правилах надання коштів у кредит, доданих до позовної заяви. Сукупність цих обставин дозволяє дійти висновку, що проценти в розмірі 5% в день нараховані поза межами строку кредитування, є по суті формою неустойки.

У відповідності із пунктом 18 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на наведене, у випадку надання допустимих доказів видачі кредиту Позивачем, дійсний розмір заборгованості за Кредитним договором складатиме 20570,00 грн, в т.ч. тіло 17000,00 грн, проценти 49,30 грн (1,7 грн. х 29 днів) та комісія 3520,70 грн.

Стосовно витрат на правову допомогу зазначив, що розмір витрат позивача на правову допомогу не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру. В матеріалах справи відсутній передбачений ч. 3. ст. 137 ЦПК України детальний опис робіт, а також докази перерахування суми вартості правової допомоги, передбачені п. 4.5. Договору №0924-1 про надання правничої допомоги. Вказане свідчить про те, що розмір витрат позивача неспівмірний зі складністю справи та характером спірних правовідносин.

У випадку надання позивачем допустимих доказів на обґрунтування витрат на правому допомогу, керуючись ч. 4 ст. 237 ЦПК України відповідач вважає, що покладення на неї у повному обсязі судових витрат на правову допомогу є безпідставним та просить суд у випадку задоволення позовних вимог зменшити ці витрати.

28.08.2025 року представник ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» - адвокат Стеценко М.В. подав до суду клопотання про витребування доказів, в якому просив: поновити строк для подання клопотання про витребування доказів у справі №490/5281/25. Витребувати у АТ «ПУМБ» наступну інформацію: чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 платіжну картку № НОМЕР_1 ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 за період з 25 листопада 2024 року по 28 листопада 2024 року включно, з відображенням часу зарахування коштів; номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період з 25 листопада 2024 року по 28 листопада 2024 року; чи знаходиться номер телефону НОМЕР_2 в анкетних даних ОСОБА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.08.2025 року було задоволено клопотання представника ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» - адвокат Стеценка М.В., поновлено строк для подання клопотання про витребування доказів та витребувано вищезазначені докази.

16.09.2025 року АТ «ПУМБ» на виконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.08.2025 року надало витребувану інформацію.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

25.11.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8796299, який підписаний електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора 152644.

Відповідно до п. 2.2.1 - п. 2.2.4 договору, сторони погодили порядок і графік повернення позики та сплати процентів, а саме сума кредиту 17000,00 грн, строк договору 30 днів, процентна ставка з другого дня користування кредитом до дати повернення кредиту/день 0,01% (фіксована); комісія за надання кредиту 20,71% (фіксована) від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 3520,70 грн.

Дата надання кредиту 25.11.2024 року, дата повернення кредиту 24.12.2024 року, денна процентна ставка - 0,7%; процентна ставка за понадстрокове користування 5%; пеня - 5%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1001,42%; орієнтовна загальна вартість кредиту - 20570,00 грн.

В п. 2.5. договору зазначено, що процентна ставка за цим договором нараховується щоденно, починаючи з другого дня користування позикою до дати повернення кредиту (включно), на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором.

Як вбачається з додатку №1 до про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8796299 від 25.11.2024 року, сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит.

З паспорту споживчого кредиту, який пыдписаний відповідачкою електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 837265, вбачається, що сторони погодили наступні умови: тип кредиту - надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту); сума/ліміт кредиту - 17000,00 грн; строк кредитування - 30 днів; процентна ставка - 0,01% в день, 3,64% річних; комісія за надання кредиту - 20,71% від суми кредиту (3520,70 грн); загальні витрати за кредитом - 3570,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 20570,00 грн; реальна річна процентна ставка - 1001,42% річних; пеня - 5% в день; проценти за понадстрокове користування, що застосовуються при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 5% в день.

Згідно з відповіддю АТ «ПУМБ» №КНО-07.8.5/12000 БТ від 09.09.2025 року, яка надійшла до суду 16.09.2025 року на виконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.08.2025 року, з якої вбачається, що в банку на ім`я ОСОБА_1 була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_3 до рахунку № НОМЕР_4 у гривні. Також АТ «ПУМБ» надало виписку по вищезазначенму рахунку, з якої підтверджується факт отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі 17000,00 грн.

З розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» вбачається, що станом на 12.05.2025 року заборгованість ОСОБА_1 складає 29070,00 грн, яка складається з: 17000,00 грн - сума заборгованості за основним боргом, 49,30 грн - сума заборгованості за процентами, 8500,00 грн - сума заборгованості за понадстрокове користування, 3520,70 грн - комісія.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Всупереч умовам Договору, відповідачка не виконала своїх зобов`язань щодо повернення наданих їй коштів в строки, що передбачені умовами цього договору, тобто існує заборгованість перед позивачем.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вказаних обставин суд вважає встановленим факт укладення відповідачкою договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8796299 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

При цьому суд погоджується з твердженнями представника відповідачки стосовно розміру процентної ставки та періоду нарахування процентів.

Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Щодо договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8796299 від 25.11.2024 року в розмірі 17000,00 грн, суд дійшов висновку, що згідно п. 2.2.1 - п. 2.2.4 цього Договору, наданий кредит в розмірі 17000,00 грн, строк договору 30 днів, процентна ставка з другого дня користування кредитом до дати повернення кредиту/день 0,01% (фіксована); комісія за надання кредиту 20,71% (фіксована) від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 3520,70 грн.

Дата надання кредиту 25.11.2024 року, дата повернення кредиту 24.12.2024 року, денна процентна ставка - 0,7%; процентна ставка за понадстрокове користування 5%; пеня - 5%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 1001,42%; орієнтовна загальна вартість позики - 20570,00 грн.

В додатку №1 до договору наведена таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, де сума кредиту 17000,00 грн, строк договору 30 днів, загальна вартість кредиту - 20570,00 грн і вбачається нарахування відсотків в межах строку кредиту з 25.11.2024 року по 24.12.2024 року. Інших графіків договором кредиту не передбачалося. Тобто споживачу не доведено графік платежів і відсоткову ставку за умови продовження строків кредитування, не визначено загальну вартість кредиту на умовах такої пролонгації.

Частиною 8 ст. 18 Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

При цьому, позовних вимог щодо стягнення процентів на підставі ст. 625 ЦК України, по закінченню строку кредитування, позивачем не було заявлено.

Тому на думку суду, розмір заборгованості слід визначати з урахуванням погодженого строку кредитування у 30 днів.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Прим цьому, з урахуванням п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України необґрунтованим є нарахування позивачем пені.

Враховуючи наведене вище, стягненню підлягає заборгованість за договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8796299 від 25.11.2024 року у розмірі 20570,00 грн, з яких: 17000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 49,30 грн - сума заборгованості за відсотками; 3520,70 грн - комісія за надання кредиту.

При вирішенні питання про стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: копію договору №0924-1 від 02.09.2024 року про надання правничої допомоги, укладений між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та адвокатським об`єднанням «Правовий курс», копію додаткової угоди №1/25 від 16.06.2025 року до договору про надання правничої допомоги №0924-1 від 02.09.2024 року, копію додаткової угоди №2/25 від 16.06.2025 року до договору про надання правничої допомоги №0924-1 від 02.09.2024 року, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, акт №5 приймання передачі наданої правової допомоги від 02.06.2025 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000438 адвоката Стенценка М.В..

Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрата (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 7100,00 грн.

При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 7100,00 грн. є не обґрунтованим та завищеним.

Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, представник позивача не з`являвся до суду, надав клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами справи. Крім іншого розмір правової допомоги в сумі 7100,00 грн є неспівмірними від стягненої суми в розмірі 20570,00 грн.

Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020р. по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу до 4000,00 грн, оскільки суд вважає, що вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати (пропорційно розміру задоволених вимог), а саме 2143,82 грн судового збору, сплата якого підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №40488b від 05.06.2025 року.

Керуючись ст.ст. 12, 76-78, 81, 89, 141, 259, 263-265, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (адреса: 01010, м. Київ, площа Арсенальна, буд. 1Б, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» заборгованість за договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8796299 від 25.11.2024 року у розмірі 20570 (двадцять тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок яка складається з: 17000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 49,30 грн - сума заборгованості за відсотками; 3520,70 грн - комісія за надання кредиту.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» судові витрати у розмірі 6143 (шість тисяч сто сорок три) гривні 82 копійки, які складаються з судового збору у розмірі 2143,82 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін