Справа № 347/1340/25
Провадження № 2/347/775/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі :

Головуючої судді : Крилюк М.І.,

Секретаря : Лазорик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

Встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 липня 2012 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстровано на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області. Про реєстрацію шлюбу було зроблено актовий запис № 1. За час проживання сторін в шлюбі в них народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протягом останніх років спільне життя подружжя поступово погіршувалося: між сторонами виникали часті конфлікти та непорозуміння, що було зумовлено різними поглядами на сімейні цінності та обов`язки. Згодом сторони повністю віддалилися одне від одного.

Із кінця 2023 року спільне проживання припинено, шлюб фактично не існує сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків та не проживають разом.

Позивач вважає, що примирення між сторонами неможливе, а шлюб існує лише формально.

З огляду на вказані обставини, які тривають уже тривалий час, позивач просить суд розірвати шлюб.

У судове засідання позивач не з`явився, але в позовній заяві просить розгляд справи здійснити без його участі. Підтримує свої вимоги та просить їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час і місце його проведення. Причину своєї неявки суду вона не повідомила.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачка була належним чином повідомлена про розгляд справи, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до статті 280 ЦПК України.

Відповідно до статті 281 ЦПК України Косівський районний суд Івано-Франківської області постановив ухвалу від 15.09.2025 року про заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 СК України.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що 16 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 26 червня 2025 року (а.с. 17).

Позивач в поданій позовній заяві стверджує, що в них із відповідачкою в шлюбі народилась дитина донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 зазначає, що впродовж останніх років стосунки між подружжям погіршилися: виникали часті конфлікти та суперечки, зумовлені відмінністю в поглядах на сімейне життя, розподіл ролей та обов`язків у сім`ї. З часом сторони емоційно віддалилися одне від одного.

Із кінця 2023 року спільне проживання припинено, подружжя фактично не веде спільного господарства, не підтримує подружніх відносин і проживає окремо. Таким чином, шлюб втратив своє фактичне значення та існує виключно формально.

Позивач наполягає на тому, що примирення між ними є неможливим, а подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам жодної зі сторін.

Оцінивши доводи позивача та дослідивши надані матеріали, суд дійшов висновку, що наведені обставини є достатньо обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам обох сторін, що має істотне значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з них.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що сім`я остаточно розпалася, примирення між сторонами є неможливим, а подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам подружжя. У зв`язку з цим суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами.

Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з укладенням шлюбу, має право після його розірвання надалі користуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне.

Відповідачка не подала клопотання про відновлення дошлюбного прізвища, тому суд вважає за доцільне залишити за нею набуте в шлюбі прізвище « ОСОБА_4 ».

За вимогами позову позивачем в справі не заявлено вимогу про визначення судом місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що свідчить про відсутність між сторонами з цього приводу спору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 51, 56, 109112, 113 Сімейного кодексу України, а також статтями 258259, 263265, 268, 280282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 16 липня 2012 року у виконавчому комітеті Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис № 1 розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу залишити за відповідачкою, ОСОБА_2 , прізвище « ОСОБА_4 », набуте нею під час укладення шлюбу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк