11.09.2025 Справа № 363/3713/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.

за участю секретаря Крюкової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вишгород у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з газопостачання природного газу,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2021 позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з газопостачання природного газу, в обґрунтування якого зазначив, що ТОВ «Київоблгаз Збут» Вишгородського територіального відділу реалізації, надає послуги з постачання природного газу у Вишгородському районі Київської області на підставі ліцензії на постачання природного газу виданої 01.07.2015 постановою НКРЕКП 1588 від 21.05.2015. Таким чином ТОВ «Київоблгаз Збут» виступає постачальником природного газу для споживачів, розташованих у Київській області. Позивачем на адресу відповідача була надіслана заява приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та заява приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Договору постачання, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком № 2 до Договору постачання. Заяви приєднання відповідач не повернула, письмову заяву про припинення розподілу природного газу на об`єкт Оператору ГРМ не надала. Таким чином, договір між відповідачем та ТОВ «Київоблгаз Збут», як постачальником на якого покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу на території Київської області, вважався укладеним. Підтвердження факту укладання типового договору постачання природного газу є факт споживання природного газу. Крім того, приєднання до умов договору постачання природного газу відбулося також на підставі здійснених часткових сплат за використаний природний газ. Однак, в порушення умов договору відповідачем не проведено оплату за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 01.11.2018 по 01.02.2021, на особистому рахунку відповідача № НОМЕР_1 , утворилась заборгованість у розмірі 12763,22 гривень. Відповідачем частково сплачувалася заборгованість за газопостачання, зокрема: січень 2019 року у розмірі 1005,00 грн., квітень 2019 року у розмірі 2667,80 грн., травень 2019 року у розмірі 1440,00 грн., червень 2019 року у розмірі 585,00 гривен, липень 2019 року у розмірі 600,00 грн. Станом на день звернення позивача до суду з вказаним позовом, відповідачем заборгованість за оплату послуг з газопостачання природного газу не погашена, з заявою про укладення договору реструктуризації відповідач не звертався.

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24.06.2021 позовні вимоги ТОВ «Київоблгаз Збут» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київоблгаз Збут» заборгованість за оплату послуг з газопостачання природного газу у розмірі 12763, 22 гривні, а також судовий збір в сумі 2270 гривень.

20.06.2025 до суду, через систему «Електронний суд», адвокат Доманчук В.А., діючи в інтересах відповідача у справі ОСОБА_2 , подав заяву про вступ у справу №363/3713/21 як представника, а 24.06.2024 подав заяву про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24.06.2021 у справі №363/3713/21, з додатками.

В обґрунтування заяви, зазначено, що 17.06.2025 ОСОБА_1 вирішив отримати пенсію у відділенні Ощадного банку України, де йому повідомили, що на його банківські рахунки накладено арешт державним виконавцем. 20.06.2025 ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою, та дізнався про існування заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області у справі №363/3713/21 за позовом ТОВ «Київоблгаз Збут» про стягнення з нього заборгованості за оплату послуг з газопостачання природного газу. ОСОБА_1 вважає зазначене рішення незаконним оскільки послугами ТОВ «Київоблгаз Збут» з газопостачання з 18.06.2019 не користувався взагалі, а Вишгородський районний суд під час розгляду справи не з`ясував його зареєстроване місце проживання, про розгляд даної справи його належним чином не повідомив. 21.06.2019 ОСОБА_1 продав будинок за адресою АДРЕСА_1 , та переїхав на постійне місце проживання в м. Монастирище Черкаської області, де зареєстрований та постійно проживає до даного часу. На підставі викладеного у заяві, ОСОБА_1 , через свого представника, просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області у справі №363/3713/21 за позовом ТОВ «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з газопостачання природного газу, та переглянути та скасувати вказане судове рішення.

Ухвалою Вишгородського районного суд Київської області від 08.07.2025 поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24.06.2022 у цивільній справі № 363/3713/121. Задоволено заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Доманчуком В.А., про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24.06.2022 у цивільній справі №363/3713/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з газопостачання природного газу. Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24.06.2022 у цивільній справі № 363/3713/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з газопостачання природного газу скасовано та призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників провадження на 11.09.2025 о 10:00, про що повідомлено учасників провадження, надавши їм можливість, у встановлений судом строк, скористатися правами, передбаченими статтями 174, 178, 179, 180 ЦПК України.

23.07.2025 до суду, через систему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Доманчуком В.А. подано відзив на позовну заяву, у якому, заперечуючи проти позовних вимог ТОВ «Київоблгаз Збут», зазначено, що ОСОБА_1 не має заборгованості перед ТОВ «Київоблгаз Збут», оскільки у червні 2019 року продав будинок в селі Тарасівщина та переїхав в м. Монастирище Черкаської області. Перед продажом будинку, ОСОБА_1 сплатив усі борги за комунальні послуги, оскільки на цьому наполягали покупці будинку. Зазначено, що даний час не можуть бути надані суду докази звірки з позивачем щодо суми заборгованості, оскільки, адвокат Домачук В.А. звернувся із запитом позивача щодо заборгованості, але на день подання даного відзиву відповіді на запит не надходило. На підставі викладеного у відзиві, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві наведений попередній розрахунок судових витрат, які відповідач очікує понести на правову допомогу адвоката 5000 (п?ять тисяч) гривень. Гонорар адвоката відповідно до укладеного договору розраховується відповідно до часу витраченого адвокатом на ведення справи, а тому остаточний розмір витрат на правову допомогу буде визначено протягом 5 днів з дня ухвалення рішення у справі.

Позивач - ТОВ «Київоблгаз Збут», отримавши копію відзиву 23.07.2025, не скористався правом подати відповідь на нього.

11.08.2025 до суду, через систему «Електронний суд», представником відповідача подано клопотання про долучення доказів, а саме дублікати квитанцій про сплату за спожитий газ за 2019 рік, які було отримано в АТ «Ощадний банк України» в липні

2025 року.

10.09.2025 до суду, через систему «Електронний суд», представником відповідача адвокатом Доманчуком В.А. подано клопотання про його участь та участь відповідача у судовому засіданні, призначеному на 11.09.2025 о 10:00, в режимі відеоконференції з приміщення Монастирищенського районного суду Черкаської області, посилаючись на погіршення стану здоров`я відповідача та значною віддаленістю його місця проживання від місцезнаходження Вишгородського районного суду Київської області.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Доманчука Володимира Анатолійовича про його участь та участь відповідача у судовому засіданні 11.09.2025 у режимі відеоконференції, з підстав та мотивів, зазначених у вказаному судовому рішенні.

У судове засідання, призначене на 11.09.2025, учасники провадження, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, не з`явилися, поважності причин неявки суду не повідомили, з клопотаннями про відкладення та неможливість розгляду справи у їх відсутності, не заверталися.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності учасників провадження, суд враховує наявність у матеріалах справи відзиву на позовну заяву та відсутність будь-яких заяв від сторони позивача, що обставин, зазначених стороною відповідача у заяві про скасування заочного рішення та у відзиві на позовну заяву. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення щодо них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні, з таких підстав.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, та заперечень на позов, суд бере до уваги те, що статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Разом з тим, слід зазначити, що під час судового розгляду справи не знайшли підтвердження а ні підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення саме до відповідача ОСОБА_1 , через його невизнання або оспорювання, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання відповідачем права, свобод чи законних інтересів позивача.

Так, ТОВ «Київоблгаз Збут», звертаючись до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати за спожитий природний газ, вказувало, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання ТОВ «Київоблгаз Збут» за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Шляхом фактичного споживання природного газу проведення часткової оплати, ОСОБА_1 приєднався до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, за яким ТОВ «Київоблгаз збут» зобов`язався постачати природній газ у необхідному об`ємі, а ОСОБА_1 в свою чергу взяв на себе зобов`язання оплачувати вартість природного газу згідно правил. У порушення умов договору, відповідачем своєчасно та в повному обсязі не проводилася оплата за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з період з 01.11.2018 по 01.02.2021 утворилася заборгованість у розмірі 12763,22 гривень.

Разом з тим, з матеріалів, наданих стороною відповідача, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 18.06.2019 знятий з реєстрації за адресою надання позивачем послуг: АДРЕСА_1 , та з 03.07.2019 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка та будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відчужено ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 21.06.2019, та їх співвласниками є інші особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , право спільної часткової власності за якими зареєстровано 21.06.2019.

ТОВ «Київоблгаз Збут», заявляючи у серпня 2021 року вимогу про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 , не перевірив та не надав суду підтвердження права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно за адресою надання позивачем послуг.

Як убачається із розрахунку заборгованості, долученого до позову та згідно квитанції, наданої представником відповідача, востаннє ОСОБА_1 здійснено сплату за послуги з газопостачання 18.07.2019 у розмірі 600,00 гривень. Тобто, за період з грудня 2018 року по червень 2019 року (включно), вартість послуг з газопостачання у розмірі 6298,55 грн ОСОБА_1 сплачено, а 21.06.2019 ним, на підставі Договору купівлі-продажу, відчужено житловий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 , іншим особам.

Починаючи з серпня 2019 року за адресою:

АДРЕСА_1 , не здійснювалася сплата за послуги з газопостачання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за у розмірі 12763,22 грн, при цьому, споживачами послуг, наданих позивачем у період з липня 2019 року по лютий 2021 рік, є нові власники житлового будинку.

Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні

статті 76-81 ЦПК України на підтвердження порушення своїх прав відповідачем.

Так, надаючи правову кваліфікацію встановленим фактичним обставини справи викладеним вище, суд виходить з наступного.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача, відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.

Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17.

У постанові Верховного Суду від 28.07.2022 у справі № 394/130/21 зазначено, що за змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом статті 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц зроблено правовий висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Згідно з усталеною судовою практикою, суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

За приписами частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Як вже зазначалось вище, судом встановлено, що із 21.06.2019 ОСОБА_1 не був власником будинку за адресою:

АДРЕСА_1 , та перед відчуженням будинку, заборгованість за послуги з постачання газу за період з грудня 2018 року по червень 2019 року (включно) була сплачена ним в повному обсязі.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

Отже, відповідачами у цій справі мають бути нові власники житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В ході розгляду справи стороною відповідача у встановленому законом порядку не було заявлено клопотань про залучення до участі у справі дійсних власників будинку, тобто належних відповідачів за пред`явленими позовними вимогами.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем не доведено достатніми та належними доказами, що відповідач в спірний період був споживачем послуг з газопостачання природного газу за вказаною вище адресою та до відчуження будинку мав несплачену заборгованість, а відтак є належною особою, яка має відповідати за пред`явленими позовними вимогами про стягнення заявленої позивачем заборгованості, а тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

В порядку статті 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись статтями 11, 15, 16, 317, 319, 509, 526, 527, 530, 543, 610 ЦК України, статтями 2, 4, 5, 12, 13, 19, 76-89, 128, 141, 174, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з газопостачання природного газу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», , юридична адреса: 04200, м.Київ, вул. Полярна, 20, корп. «А»;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання:

АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач