Провадження № 2/686/6553/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 вересня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Гайдуку А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом

в с т а н о в и в :

09.07.2025 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , зважаючи на те, що відповідачка зареєстрована за цією адресою, однак з 29 червня 2024 року проживає за іншою адресою у належній ОСОБА_4 на праві власності квартирі АДРЕСА_2 , речей відповідача у квартирі АДРЕСА_1 , немає. Однак, протягом року з моменту залишення житла ОСОБА_2 не знялася з реєстрації, не користується зазначеним житловим приміщенням, будь-якої участі у веденні господарства не приймає, комунальні послуги не сплачує та не бере участі в утриманні зазначеного помешкання.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.07.2025 року було відкрито провадження у даній справі та призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подала до суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги, просить справу розглядати без їх участі, щодо заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки до суду невідомі.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо позовних вимог не заперечила.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2 .

Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №407821685 від 12.12.2024 року вбачається, що 13/25 часток цієї квартири належить позивачу на підставі договору дарування, укладеного 02 березня 2018 року та посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Бахарєвою Ю.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №287.

ОСОБА_3 є власником 12/25 часток у праві власності на вказану квартиру на підставі договору дарування, укладеного 04 травня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Наконечною М.І., зареєстрованого в реєстрі за №1425, а також підтверджується наведеною вище інформаційною довідкою.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб №С-03-16172 від 08.04.2025 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані п`ятеро осіб, в тому числі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт реєстрації відповідачки за вказаною адресою також підтверджується даними довідки Відділу реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради від 21.07.2025 року.

Відповідачка у вказаній квартирі не проживає з 29 червня 2024 року, за вказаною адресою не з`являється, комунальні послуги не сплачує, витрат по утриманню зазначеного помешкання не несе, належних останній речей у квартирі немає. На даний час ОСОБА_2 проживає за іншою адресою у належній на праві власності ОСОБА_4 квартирі АДРЕСА_2 . Зазначені обставини підтверджуються актами КП УМК «Озерна» від 29.11.2024 року та від 29.06.2025 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №431190952 від 13.06.2025 року.

Окрім того, згідно з рішенням суду від 31.10.2024 року у справі №686/24160/24 шлюб між ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було розірвано та у поданому рішення зазначено адресу проживання відповідачки АДРЕСА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

У ч.1 ст. 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном та, у відповідності до положень ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. При цьому, положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації більше одного року без поважних причин.

Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) свідоцтва про смерть.

Верховний Суд України в своїй постанові від 16.01.2012 року висловив таку правову позицію, що виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування жилим приміщенням; 3) про визнання особи відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідачка більше одного року відсутня у житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , особистих речей в ньому не зберігає, залишила його добровільно, витрат по утриманню цього житла та сплати комунальних послуг не несе, перешкод у користуванні житлом їй не чинилось.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що є достатньо підстав для визнання відповідача таким,що втратив право на користування житлом, оскільки ОСОБА_2 вибула з місця своєї реєстрації на інше постійне місце проживання в цьому ж населеному пункті, про що свідчать докази, досліджені в судовому засіданні. За таких обставин слід визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 268, 272, 280-283, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 15.09.2025 року.

Суддя Сергій Стефанишин