ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7047/25 Справа № 243/1752/25 Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Гвоздєві М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2025 року у складі судді Сидоренко І.О.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді недоотриманої за життя пенсії.

В процесі оформлення спадщини, приватним нотаріусом їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії у розмірі 87630,53 грн.

Зазначає, що виплати недоотриманої пенсію ОСОБА_2 розраховано на підставі її заяви від 01 лютого 2023 року за період з 31 січня 2020 року по 31 березня 2022 року в сумі 73993,43 грн., однак на численні її звернення з метою отримання інформації, щодо сум пенсійних виплат, належних померлій ОСОБА_2 , за період з 01 березня 2016 року по дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , ГУ ПФУ в Донецькій області не надано відповідної інформації.

Вважає, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації її прав, як спадкоємця, на отримання належного їй спадкового майна, оскільки рішення про скасування вже призначеної довічної пенсії спадкодавцю ОСОБА_2 не приймалося, в той час як було вирішено призупинити виплату пенсії з 01 березня 2016 року.

З огляду на викладене, просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на недоотриману пенсію за період з 01 березня 2016 року по 31 січня 2020 року, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити її в порядку спадкування за законом, недоотриману пенсію ОСОБА_2 , та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2025 року ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на недоотриману пенсію за період з 01 березня 2016 року по 31 січня 2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, недоотриману пенсію ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 березня 2016 року по 31 січня 2020 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для задоволення позову та покладення на відповідача обов`язку сплатити суму недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії за відповідний період, з урахуванням положень статті 1227 ЦК України та статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які узгоджуються з положеннями частини 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у розумінні яких, суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися неодержаними, у зв`язку з його смертю, входять до складу спадщини.

Не погодившись з таким рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернулося з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що протягом 2024 року відповідно до Порядку 1165 ОСОБА_1 проведено виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 в межах бюджетних призначень в загальній сумі 7083,00 грн, а саме: в жовтні 2024 року - в розмірі 2361,00 грн, в листопаді 2024 року - в розмірі 2361,00 грн та у грудні 2024 року - в розмірі 2361,00 грн., залишок нарахованої недоотриманої пенсії станом на 21 травня 2025 року складає 66910,43 грн., як такий, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду України та потребує додаткового фінансування, буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу, подальша виплата буде провадитись відповідно до порядку Постанови 1165 за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 січня 2023 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобалія Є.О., спадкоємцем ОСОБА_2 , є її дочка ОСОБА_1 , спадщина складається з недоотриманої пенсії у розмірі 87630,53 грн.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71317141 від 31.01.2023 слідує, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобалія Є.О. було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 69395741, номер у нотаріуса 8/2022, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом видповідді від 17 серпня 2022 року №0500-1518-8/50358 Головне управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило приватного нотаріуса Кобалія Є.О., що сума недоотриманої пенсії померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 становить 8763,53 грн. у зв`язку зі смертю за період з 23 вересня 2021 по 29 лютого 2024 складає 89893,06 грн.

Згідно з відповіддю Головного управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області від 05 жовтня 2022 року №0500-1502-8/59894 наданої на адвокатський запит, з 25 квітня 1996 року ОСОБА_2 отримувала пенсію за віком згідно ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року. Пенсійна справа взята на облік з 01 серпня 2014 року. Виплата пенсії здійснювалась з 01 серпня 2014 року по 29 лютого 2016 року. Виплату пенсії призупинено з 01 березня 2016 року згідно зі ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». За поновленням виплати пенсії ОСОБА_2 не зверталась. Нарахування пенсії з 01 березня 2016 року ОСОБА_2 не здійснювалась.

Відповідно до листа Головного управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області від 08 січня 2025 року наданого на адвокатський запит, з 01 березня 2016 року виплата пенсії ОСОБА_2 припинена на підставі ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706. Виплата пенсії проведена по 29 червня 2016 року. ОСОБА_2 особисто до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії не зверталась. Пенсійна справа знята з обліку з 01 квітня 2022 року у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_1 . На запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобалія Е. Головним управління надано відповідь, що сума недоотриманої пенсії померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 становить 87630,53 грн., відповідно до ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року. ОСОБА_1 01 лютого 2023 року звернулась до Головного управління ПФУ в Донецькій області із заявою № 719 про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю ОСОБА_2 . За результатом розгляду наданих документів нараховано недоотриману пенсію у розмірі 73993,43 грн. за період з 31 січня 2020 року по 31 березня 2022 року з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону № 1058 (за 3 роки до дня звернення). Суми пенсії ОСОБА_2 з моменту припинення її виплати з 01 березня 2016 року не нараховувалися і не були включені в виплатні документи. Таким чином, сума недоотриманої пенсії облікована Головним управлінням та внесена до переліку отримувачів відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165 станом на 01 квітня 2024 року. Відповідно до Порядку № 1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до Порядку ОСОБА_1 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в розмірі: у жовтні 2024 року у сум 2361,00 грн.; у листопаді 2024 року у сумі 2361,00 грн.; у грудні 2024 року у сумі 2361,00 грн. в межах бюджетних призначень. Всього сплачено 7083,00 на картковий рахунок ОСОБА_1 . Залишок невиплачених коштів за період з 31 січня 2020 року по 31 березня 2022 року складає 66910,43 грн.

Згідно з відповіддю Головного управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області від 03 лютого 2025 року №0500-0202-8/9181 наданої на адвокатський запит, виплату пенсії ОСОБА_2 призупинено з 01 березня 2016 року. За життя поновленням пенсіонерка не зверталася. Пенсія з 01 березня 2016 року не нараховувалася. На підставі запиту приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Донецької області Кобалія Є.О. було поновлено нарахування пенсії померлої пенсіонерки та відповідь надано листом Головного управління ПФУ в Донецькій області від 17 серпня 2022 року, в якому зазначено, що сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 становить 87630,53 грн. До виплати недоотриману пенсію ОСОБА_2 розраховано на підставі заяви ОСОБА_1 від 01 лютого 2023 з урахуванням ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року за період з 31 січня 2020 року по 31 березня 2022 року в сумі 73993,43 грн.

Згідно відомостей, наданих Головним управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_3 за рішенням 61 від 01 лютого 2023 року перераховано пенсію за віком за період з 01 березня 2016 року по 01 квітня 2022 року, з наданих відомостей вбачається, що причина блокування виплати пенсії «переселенець не зареєстрований».

Відповідно до відомостей наданими Головним управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_3 за рішенням 61 від 02 лютого 2023 року перераховано пенсію за віком за період з 01 жовтня 2017 року по 01 квітня 2022 року, з наданих відомостей вбачається, що причина блокування виплати пенсії «переселенець не зареєстрований».

За змістом відомостей, наданими Головним управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_3 за рішенням 61 перераховано з 02 лютого 2023 року пенсію за віком за період з 01 березня 2019 року по 01 квітня 2022 року, з наданих відомостей вбачається, що причина блокування виплати пенсії «переселенець не зареєстрований».

Відповідно до відомостей наданими Головним управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_3 за рішенням 61 перераховано з 02 лютого 2023 року пенсію за віком за період з 30 січня 2020 року по 01 квітня 2022 року.

Відповідно до відомостей наданими Головним управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_3 за рішенням 61 перераховано 02 лютого 2023 року пенсію за віком за період з 01 березня 2021 року по 01 квітня 2022 року.

Відповідно до відомостей наданими Головним управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_3 за рішенням 61 від 02 лютого 2023 року перераховано пенсію за віком за період з 01 березня 2022 року по 01 квітня 2022 року.

Відповідно до відомостей наданими Головним управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_3 за рішенням 61 перераховано 02 лютого 2023 року пенсію за віком за період з 01 травня 2020 року по 01 квітня 2022 року.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія.

Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати статті 1227 ЦК України.

Згідно зі статтею 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналізуючи, наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

У розумінні положень статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин 2, 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження №61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

За таких обставин, позивач має право на спадкове майно - недоотриману пенсію спадкодавцем відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон № 1058-IV), який є спеціальним у цих правовідносинах. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20 , провадження № 61-14299св21; від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, провадження № 61-7985св20; від 09 червня 2022 року у справі № 200/12094/18-а, провадження № К/9901/10098/19; від 06 квітня 2022 року у справі №200/10136/20-а.

З урахуванням вищезазначеного та на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів, про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції з точки зору застосування норм права, які стали підставою для позову по суті, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалене рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих доказів, які мають індивідуальний характер. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність будь-якої протиправної бездіяльності ГУ ПФУ в Донецькій області щодо невиплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , оскільки подальша виплата буде провадитись відповідно до норм порядку Постанови 1165 за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік, є безпідставними, оскільки в даному випадку між сторонами виникли правовідносини стосовно отримання нарахованої, але неодержаної пенсії померлого пенсіонера в порядку спадкування. Сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і є вже не пенсією, недоотриманою пенсіонером, а коштами, які увійшли до складу спадщини і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами Цивільного кодексу України про спадкові відносини.

Окрім того, слід звернути увагу, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 31 січня 2023 року не оспорено та є чинним, а тому відмова у виплаті пенсії, є безпідставною.

Доводи апеляційної скарги про те, що померла ОСОБА_2 за життя не виявивла бажання поновити виплату пенсії, яку з 01 березня 2016 року було призупинено на підставі списку пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб, тому пенсійні виплати з 01 березня 2016 року не отримані з вини пенсіонера, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки не звернення особи, яка є внутрішньо переміщеною особою, про поновлення виплати пенсії не є підставою для її невиплати. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18), від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18), від 22 липня 2019 року у справі № 418/2434/18 (провадження № 61-10590св19), від 21 вересня 2020 року у справі № 428/2426/18 (провадження 61-7829св19), від 22 вересня 2020 року у справі № 408/9430/18-ц (провадження № 61-18830св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 03 вересня 2025 року

Повний текст судового рішення складено 15 вересня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна