Справа № 615/1098/25
Провадження № 2/615/328/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретар судового засідання Клименко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

встановив:

06.06.2025 представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_4 ; визнати за позивачем право на земельну частку (пай) із земель КСП «Агрофірма «Восток» в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача ОСОБА_4 , яка за життя склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно матері позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дядько позивача - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після смерті матері ОСОБА_4 не прийняв. Спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_4 не відкривалась, на день її смерті складений нею заповіт не змінено та не скасовано. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її донька позивач у справі.

До складу спадкового майна померлої ОСОБА_4 входить право на земельну частку (пай) із земель КСП «Восток», як члена колгоспу з числа пенсіонерів, що підтверджується пенсійним посвідченням та копією Державного акту на право колективної власності серії ХР №06-00-000661. В списку - додатку громадян, які набули право на земельну частку (пай), значиться за № 175.

Але оформити спадкові права у нотаріальному порядку не можливо через відсутність документального підтвердження, що ОСОБА_3 згідно із ст.549 ЦК України в редакції 1963 року фактично вступила в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_4 .

Окрім того, рекомендовано звернутися до суду через відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) та/або інших будь-яких оригіналів документів, що підтверджують право власності на майно спадкодавця ОСОБА_4 , що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину.

До того ж, нотаріус виявив розбіжності у написанні по батькові заповідача, а саме у заповіті - « ОСОБА_6 », а в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 - « ОСОБА_7 ».

Ухвалою суду від 09.06.2025 відкрито провадження у справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено за правилами загального позовного провадження.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

В судове засідання представник позивача подала клопотання про судовий розгляд за їх відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить задовольнити, оскільки через смерть матері та бабусі вирішити питання в позасудовому порядку не можливо.

Представник відповідача міський голова Скрипніченко В.В. подав клопотання про судовий розгляд за відсутності представника міської ради. Просить прийняти рішення згідно із законом, на підставі наявних доказів у справі.

З урахуванням вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що матір`ю позивача є ОСОБА_8 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 2360 від 12.03.1969, присвоєно прізвище ОСОБА_9 після одруження, актовий запис № 1081 від 11.12.1968 (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3 ).

В свою чергу, матір`ю ОСОБА_8 є ОСОБА_4 , що підтверджується даними посвідки про народження № НОМЕР_4 , актовий запис № 22 від 09.10.1940.

За життя 31.08.1995 ОСОБА_4 склала заповіт, секретарем виконавчого коміт ету Старомерчицької селищної ради, зареєстрований в реєстрі за № 201, яким все своє майно, яке буде належати їй на день смерті і на яке за законом буде мати право, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, заповіла донці ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 15 від 18.03.1998, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 .

Зі змісту інформації приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчого І.О. №26/01-16 від 26.04.2025, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкривалася, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру від 20.05.2025.

До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) з земель КСП «Восток» Валківського району Харківської області, так як ОСОБА_4 була членом колгоспу з числа пенсіонерів, що підтверджується пенсійним посвідченням та копією Державного акту на право колективної власності серії ХР №06-00-000661, в списку додатку громадян, які набули право на земельну частку (пай), значиться за № 175.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 3520 від 05.03.2019, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 .

Після її смерті відкрита спадкова справа за заявою позивача. Інших спадкоємців майна померлої, окрім позивача, не має. Чоловік ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 18991 від 13.11.1995, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 .

За повідомленням приватного нотаріуса, 25.09.2019 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 1834 на 5/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , які належали безпосередньо ОСОБА_3 .

Для оформлення спадкових прав на земельну частку (пай), що належала бабусі ОСОБА_4 нотаріусу не надано документальні докази, що ОСОБА_3 згідно ст.549 ЦК в редакції 1963 року фактично вступила в управління та володіння її спадковим майном або докази того, що вона подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, щоб витребувати копію спадкової справи та оригінал документу, що посвідчує право власності.

Окрім того, нотаріус звернув увагу розбіжності у написанні по батькові заповідача, а саме у заповіті - « ОСОБА_6 », а в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 - « ОСОБА_7 ».

Із наданих представником позивача та досліджених в судовому засіданні доказів, ОСОБА_3 сумісно проживала разом з матір`ю ОСОБА_4 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , мала спільний побут та вела спільне господарство за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується актом обстеження сумісного проживання №81 складеного спеціалістом І категорії Валківської міської ради, Довідкою №5/82 від 02.02.1999 року, довідкою №97 від 15.09.1972 року, талоном на вугілля №188, рахунком за ел.енергію за період з 21.08.2008 до 24.09.2008.

Також зберігала правовстановлюючі документи на майно ОСОБА_4 , яке з пояснень позивача знищено внаслідок пожежі, що сталася 30.01.1999, довідка №5/82 від 02.02.1999.

Після смерті матері ОСОБА_3 переоформила на своє ім`я особові рахунки на електропостачання, що підтверджується дослідженим у судовому засіданні рахунком за електроенергію за період з 21.08.2008 до 24.09.2008. Зберігала її особисті документи, сплачувала комунальні платежі.

Будь-які інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 відсутні. Син спадкодавця ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 12124 від 01.09.2009, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_8 . Згідно із договору довічного утримання (догляду) від 05.12.2007, посвідченого державним нотаріусом Десятої харківської державної нотаріальної контори Сотніковою В.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2-3293, позивач повністю утримувала ОСОБА_5 , надавала йому необхідне харчування, одяг, ліки, забезпечувала за ним належний догляд та необхідну допомогу.

20.03.1996 у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №103 зареєстрований Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000661, відповідно до якого агрофірмі «Восток» передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 4627,6 га землі.

Згідно зі списком громадян-працівників та пенсіонерів агрофірма «Восток», що мають право на земельну частку (пай), що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000661, ОСОБА_4 значиться під №175.

За повідомленням Богодухівської РДА Харківської області від 29.05.2025, 31.08.2021 заведено журнал реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Восток», яке находилось на території колишнього Валківського району. Згідно із його даними записи про видачу та/або реєстрацію сертифіката на право на земельну частку (пай) не ім`я ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) відсутні.

З експертного висновку №056/667-n від 16.05.2025, записи особового імені НІНА (заповіт, запис ОСОБА_3 ; свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_3 - картка платника податків, запис ОСОБА_3 ) і НІНКА (посвідка про народження, запис ОСОБА_11 ) та російський запис НИНА (свідоцтво про одруження, запис російською мовою ОСОБА_12 ; свідоцтво про народження, записи російською мовою ОСОБА_13 , мать ОСОБА_14 ) в документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Українські записи імені по батькові ОСОБА_7 (свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_4 ; список громадян-пенсіонерів агрофірми «Восток» Валківського району станом на 01.01.1996 р., запис (195) ОСОБА_4 ) і ОСОБА_15 (посвідка про народження, записи ОСОБА_11 , мати ОСОБА_4 ; заповіт, запис ОСОБА_4 ) є ідентичними.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України)

Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

За ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Згідно із ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ст.534 ЦК в редакції 1963 року).

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст.548 ЦК в редакції 1963 року).

Ст.549 ЦК в редакції 1963 року, визначала порядок прийняття спадщини спадкоємцями: спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

П.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України передбачає його застосування до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Оцінивши досліджені докази в сукупності, суд вважає, що з урахуванням вимог ст.534 ЦК в редакції 1963 року та Прикінцевих і перехідних положень ЦК України мати позивача є спадкоємцем щодо всього майна померлої ОСОБА_4 за заповітом. Спадщину фактично прийняла, так як вступила в управління та володіння майном спадкодавця та зберігала особисті та правовстановлюючі документи померлої, що відповідає положенням ст.549 ЦК в редакції 1963 року.

За ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно із ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець за заповітом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини за ч.1 ст.1276 ЦК України переходить до його спадкоємців.

Таким чином, враховуючи норми чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, суд доходить висновку, що до спадкової маси після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 увійшло належне ОСОБА_4 майнове право.

За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

З п.п. 4.16 п. 4 глави ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених п. 3 гл. 7 розділу І цього Порядку та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Право власності на земельну ділянку, за ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом

В ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

З п.17 Перехідних положень ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ним права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці.

Аналізуючи наведені правові норми, оцінивши досліджені докази в сукупності, суд доходить висновку, що померла ОСОБА_4 за життя набула право на отримання у пайовому фонді земель агрофірми «Восток» земельної частки (паю), так як включена до переліку громадян-працівників та пенсіонерів колишнього реформованого КСП «Восток» - агрофірма «Восток», що мають право на земельну частку (пай), складений в уточнення Переліку, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю агрофірми «Восток» серії ХР №06-00-000661 під №175, але відсутність реєстрації сертифікатів у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), унеможливлює оформлення спадкових прав на це майно в нотаріальному порядку, що порушує право позивача на спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 право на земельну частку (пай) з земель КСП «Агрофірми «Восток», що належало ОСОБА_4 померлій ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова