УХВАЛА

16.09.2025

Справа № 522/1827/23

Провадження № 6/522/591/25

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Ярема Х.С. розглянув подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про звернення стягнення на майно, що не зареєстроване за боржником.

ВСТАНОВИВ:

08.09.2025 приватний виконавець Шипков Є.О. звернувся до суду з заявою-поданням, в якій просить:

- вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 шляхом надання дозволу на примусову реалізацію в межах виконавчого провадження №78384213 при примусовому виконанні виконавчого листа №522/1827/23 від 14.05.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості 53 100 дол. США (основний борг - 45 000 дол. США, відсотки за користування коштами - 8 100 дол. США), в межах спадкового майна.

Приватний виконавець звернення до суду з цим поданням пояснює тим, що у його виконанні перебуває ВП №78384213 з примусового виконання виконавчого листа №522/1827/23 від 14.05.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів за рахунок спадкового майна. Під час виконання встановлено, що грошей для стягнення боргу немає, рухомого майна, транспортних засобів, земельних ділянок не виявлено, боржник офіційно не працює. Станом на 31.12.2012 за боржником зареєстроване нерухоме майно, а саме 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , а 1/2 частина цієї квартири належить за ОСОБА_3 , яка померла. Приватний виконавець вважає, що належна ОСОБА_3 1/2 частина квартири перейшла у власність боржника ОСОБА_1 , як спадкоємця, який не зареєстрував за собою це майно в установленому законом порядку.

У вирішенні подання приватного виконавця суд керується наступним.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (ч.1 ст.48 Закону "Про виконавче провадження", далі- Закон)

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно (ч. 3, 4 ст. 50 Закону) .

Первинним є правочин, з якого виникає право власності, тоді як державна реєстрація речових прав на нерухоме майно не є підставою набуття таких прав, а є похідним від таких підстав юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою на підставі правовстановлюючих документів вже набутого права та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав.

Тобто, для вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, суд має пересвідчитися, чи є належні докази того, що боржник набув право власності на відповідне нерухоме майно, однак не зареєстрував це право у встановленому законом порядку.

З Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 03.09.2025 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2 частині кожному, яку вони придбали на підставі Договору купівлі-продажу від 26.09.2009.

Згідно з інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається, приватний виконавець посилається на те, що боржник не реєструє за собою 1/2 частини квартири, що належала померлій ОСОБА_6 . Однак суд бере до уваги наступне. Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладається в даному випаду на орган виконавчої служби, який звертається до суду із відповідним поданням.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. У такому випадку виконавцю потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна. Такими доказами можуть бути, наприклад, свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду, рішення місцевої ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, а також інші документи, які підтверджують володіння нерухомими майном.

Так, з матеріалів виконавчого провадження №78384213 вбачається, що до виконання підлягає виконавчий лист №522/1827/23 від 14.05.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості 53 100 дол. США (основний борг - 45 000 дол. США, відсотки за користування коштами - 8 100 дол. США), в межах спадкового майна (за постановою апеляційної інстанції).

Постановою від 16.06.2025 приватний виконавець відкрив виконавче провадження та одночасно наклав арешт на кошти боржника ОСОБА_1 (на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках, електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках, електронних гаманцях, що будуть відкриті).

Далі приватний виконавець з`ясовує всю інформацію про будь-яке майно боржника, в тому числі його цікавить квартира АДРЕСА_1 , запитує інформацію про можливе отримання пенсійних виплат особисто ОСОБА_7 , цікавиться наявністю у нього транспортних засобів.

Після цього постановою від 02.09.2025 приватний виконавець арештовує усе майно ОСОБА_1 в межах суми боргу та витрат приватного виконавця.

Тобто, виконавче провадження повинно здійснюватись в межах спадкового майна (за постановою апеляційної інстанції), а приватний виконавець не вчинив жодної дії з метою з`ясування, що ж входить до спадкового майна. Оскільки лише в межах спадкового майна, яке отримає спадкоємець ОСОБА_1 , виконавець може стягнути суму боргу. Але аж ніяк не за рахунок особистого майна боржника ОСОБА_1 . Натоміть приватний виконавець проявляє інтерес до усього, як до особистого майна боржника (за рахунок якого не може виконуватись, - стягнення боргу в межах спадкового майна) та до частки квартири, яка належить померлій. В результаті це може призвести до незаконної реалізації 1/2 частини квартири, що є майном померлої, а потім, оскільки накладено арешт на усе неспадкове майно, наче б то через недостатність коштів, до реалізації ще 1/2 частини квартири, що належить особисто ОСОБА_1 і не є спадковим майном. Також і кредитор спадкодавця повинен заявити про себе нотаріусу за місцем відкриття спадщини протягом 6 місяців від дня, коли йому стало відомо про смерть боржника, аби його вимоги до спадкоємців були задоволені. Це право кредитора, яке дозволяє йому заявити про свої претензії на борги спадкодавця (ст. 1281 ЦК України).

Крім того, виконавець повинен довести ухилення від виконання рішення суду.

Суд звертає увагу, що з відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень відомо таке:

1) вироком суду від 01.03.2024 (справа №522/7222/20) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) засуджений за ч. 1, 2 ст. 259 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

2) вироком суду від 12.08.2020 (справа №522/7232//19) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання тобто з 27.04.2020. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_1 термін його попереднього ув`язнення у період з 27.04.2020 включно по 12.08.2020. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Тобто, ОСОБА_1 є засудженою особою і відбував строк покарання, зокрема, за 6 місяців перед смертю матері (16.11.2020) (термін його попереднього ув`язнення у період з 27.04.2020 включно по 12.08.2020). З цих причин суд не погоджується, що ОСОБА_1 свідомо не оформлює за собою спадщину, щоб не повертати борг взятий матір`ю. Крім того, виконавець не з`ясував чи є станом на даний час інші спадкоємці, чи відмовився ОСОБА_1 від спадщини, натомість наклав арешт на особисте майно боржника, а перелік усього спадкового майна не з`ясував.

За таких обставин, суд вважає заяву-подання приватного виконавця таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 10-11 ст. 440 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про звернення стягнення на майно, що не зареєстроване за боржником в установленому законом порядку відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ярема Х.С.