Справа № 536/465/25
Провадження № 2/536/593/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участі секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.

представника відповідача ОСОБА_1 за угодою адвоката Шевченка С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, де просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 16 218,34 грн, витрати на транспортні послуги з перевезення транспортного засобу з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2000 грн, за проведення звіту оцінки вартості відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу 3000 грн та понесені нею судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1200,20 грн та на професійну правничу допомогу 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається, що 05 червня 2025 року близько 11 год.30 хв. в м.Кременчуці на вул.Троїцькій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного їй на праві власності автомобіля HYUNDAI ACCENT реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував її чоловік ОСОБА_3 та автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого вказаний належний їй транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Відповідач ОСОБА_1 визнала себе винною в даній ДТП, тому і було складено Європротокол на місці події та повідомлені страхові компанії. Відповідно до страхового полісу №220337116 від 12.04.2024 ПАТ «Страхова Компанія «Інтер-Поліс» виплатила їй кошти в відшкодування шкоди в сумі 25 192 грн, які не покрили її витрати на проведення відновлюваного ремонту її транспортного засобу, розмір якого визначено згідно оцінки вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу в розмірі 41 410,34 грн.

Вважає, вказуючи на положення ст.1194 ЦК України, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що відповідач повинна сплатити їй понесені нею витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, які залишись невідшкодованими в сумі 16 218,34 грн.

Посилається на повідомлення третьої особи, що різниця вартості відновлюваного ремонту та страхових виплат полягає в тому, що при розрахунку виплати враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, а при здійсненні ремонту деталі міняються на нові, а тому різниця в понесених нею витратах підлягає стягненню саме з відповідача, як безпосередньої винуватиці дорожньо-транспортної пригоди.

Також зазначає, що в зв`язку з пошкодженням її транспортного засобу в результаті ДТП з вини відповідача нею було додатково понесені витрати на оплату транспортних послуг з перевезення автомобіля з місця ДТП в сумі 2000 грн, на оплату за проведення оцінки завданих пошкоджень автомобілю в розмірі 3000 грн та оплата правової допомоги 10 000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шевченко С.М. не визнав, просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на підстави на обставини викладені в відзиві на позов.

Зокрема, вказує посилаючись на положення ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який був чинним на день виникнення спірних правовідносин, що обов`язок відшкодування шкоди у спірних правовідносинах покладається на страхову компанію, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №220336116 від 12.04.2024 ліміт відповідальності страховика складає 160 000 грн. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля згідно оцінки вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу HYUNDAI ACCENT реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 41 410,34 грн. Тобто, вартість відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI ACCENT реєстраційний номер НОМЕР_1 не перевищує суму ліміту страхового відшкодування, і тому позивач повинен звертатися до страхової компанія з вимогами про відшкодування вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу, а не до власника застрахованого транспортного засобу. Витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди також відшкодовуються страховою компанією в межах страхового відшкодування, а не власником застрахованого транспортного засобу.

Також вважає, що вимога про стягнення витрат на підготовку звіту про оцінку майна в сумі 3000 грн не підлягає задоволенню зважаючи на висновок Верховного суду зроблений в постанові від 16.12. 2020 у справі 824/647/19а, де вказано, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативою позивача до звернення до суду не дають підстав для подальшого відшкодування витрат на його підготовку, а позивач ОСОБА_2 на момент замовлення звіту про оцінку ще не набула статусу позивача.

Посилається, що відповідач сплатила гонорар адвокату до якого звернулася для захисту своїх прав в розмірі 15 000 грн за підготовку відзиву на позов та участь в судових засіданнях, а в разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, де просила розглянути справу за її позовом без її участі, позов підтримує та просить задовольнити.

Третя особа: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інтер-Поліс» в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином через ЄСІТС-«Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, з заявою про відкладення судового засідання не звертались, причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення уповноваженого представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно базуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з

дотриманням норм процесуального права.

Установлено, що 05.06.2024 в 11 год 30 хв в м.Кременчуці на вул.Троїцькій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля HYUNDAI ACCENT реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 належного на праві власності ОСОБА_2 та автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідач ОСОБА_1 визнала себе винною в даній дорожньо-транспортній пригоді, було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) та повідомлені страхові компанії.

12.04.2024 відповідач ОСОБА_1 і ПАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме: транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно полісу № 220337116 з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 160 000 грн.

Відповідно до Звіту №78-07-24 про оцінку колісного транспортного засобу вартість відновлюваного ремонту автомобіля HYUNDAI ACCENT реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта зносу складає 41 410,34 грн.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на час виниклих правовідносин), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі, якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язальним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку передбаченому Законом України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування, зокрема, у випадках передбачених ст.37 вказаного Закону, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений рівницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Аналізуючи всі зібрані по справі докази та вказані норми права суд приходить до висновку, що, оскільки розмір завданої відповідачем шкоди, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, уклавши відповідний договір страхування і сплативши страхові платежі, не перевищує ліміту відповідальності відповідно до полісу, то вона не несе відповідальності за спричинену майнову шкоду.

Такі висновки суду узгоджуються з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду висловленими у постановах від 04.07.2017 у справі №755/18006/15 та від 17.04.2018 у справі №532/9076.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 2000 грн за транспортні послуги з перевезення її транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди не підлягає задоволенню, оскільки дані витрати з огляду на положення вказаної ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на час виниклих правовідносин), мають бути відшкодовані страховою компанією.

В висновку Верховного Суду висловленого в постанові від 16.12.2020 у справі №824/647/19а вказано, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативою позивача до звернення до суду не дають підстав для подальшого відшкодування витрат на його підготовку.

Як установлено, позивач на момент замовлення Звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 16.07.2024 не була позивачем, тому суд понесені нею витрати в сумі 3000 грн на його виготовлення не визнає судовими витратами і підстави для їх відшкодування відсутні.

Крім того, як вбачається зі Звіту №78-07-24 про оцінку колісного транспортного засобу від 16.07.2024, пошкоджений транспортний засіб HYUNDAI ACCENT реєстраційний номер НОМЕР_1 оглядався без участі відповідача ОСОБА_4 чи його представника, що позбавило її можливості робити будь-які зауваження щодо проведеного огляду. Доказів про належне повідомлення відповідача про час та місце огляду пошкодженого транспортного засобу позивач суду не надала.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З огляду на викладене суд в задоволенні позову відмовляє.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд виходить з положень ст.141 ЦПК України та враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем витрати по оплаті судового збору та за надання професійної правничої допомоги не компенсуються.

Щодо заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевченка С.М. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення іншою стороною не подано, тому відсутні передбачені ст.137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу і з позивача на користь відповідача слід стягнути 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи положення п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 13.03.2025 у справі № 275/150/22, що суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись cт. 13, 81, 141,259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої ДТП.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 15 (п`ятнадцять тисяч) гривнів.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко

Повний текст судового рішення складено 16.09.2025.