Справа № 127/4075/21
Провадження № 2/127/700/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 14.06.2020 року у АДРЕСА_1 , сталась ДТП за участю її автомобіля «Volkswagen Caddy 2.0» та автомобіля «Opel Omega» під керуванням ОСОБА_2 .

Вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2020 у справі № 127/13266/20.

Позивач звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО», оскільки цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у вказаній компанії.

25.06.2020 року їй було виплачено страхове відшкодування у розмірі 24 263,18 грн.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 130Е-10/20 від 21.10.2020 вартість матеріального збитку, завданого її автомобілю, становить 52 136,04 грн, а вартість відновлювального ремонту 119 520,31 грн.

Позивач вважає, що страхова компанія недоплатила 25 736,82 грн (різниця між страховою сумою 50 000,00 грн та фактично виплаченою сумою). Решту шкоди 69 520,31 грн (різниця між вартістю відновлювального ремонту та страховою сумою) має відшкодувати винуватець ДТП ОСОБА_2 на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 20 000 грн моральної шкоди за завдані душевні та психічні страждання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2021 було відкрите провадження у справі, розгляд якої вирішено провести у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, надано сторонам строк для подання до суду заяв по суті спору, відповідачу відзиву.

В серпні 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Якименко О.О. подав заяву про зміну предмета позову, у якій просив стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 22849,22 грн. страхового відшкодування, а з ОСОБА_2 72407,91 грн. матеріальної шкоди та 20000,00 грн. моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 не визнає позовні вимоги в повному обсязі та вважає їх необґрунтованими з таких підстав, про що ним зазначено у поданому до суду відзиві на позовну заяву. Відповідач стверджує, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО». Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди є страховик у межах страхової суми. Покладання обов`язку відшкодування шкоди на страхувальника, який уклав договір страхування, суперечить самій меті страхування. Відповідач заперечує свою вину у ДТП, оскільки у наданій позивачем постанові Вінницького міського суду від 03.08.2020 року винною особою визнано " ОСОБА_2 ", тоді як його ім`я, згідно з паспортом, ОСОБА_3 . На його думку, це вказує на те, що вина була встановлена щодо іншої особи.

Відповідач вважає, що наданий позивачем висновок експертного автотоварознавчого дослідження №130Е-10/20 від 21.10.2020 не може бути належним та допустимим доказом, оскільки: це "дослідження", а не "висновок експерта", що не є обов`язковим для суду. У ньому відсутнє попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Дослідження було проведене через чотири місяці після ДТП, і в ньому не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між ДТП і пошкодженнями автомобіля.

Відповідач заперечує вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн, оскільки позивач не надала жодних доказів чи обґрунтувань щодо глибини своїх фізичних або душевних страждань. Він вважає, що розмір шкоди, визначений позивачем, є необґрунтованим. Відповідач зазначає, що позивач не надала жодних доказів (квитанцій, договорів) на підтвердження понесених витрат на проведення експертизи та правничу допомогу, тому їх стягнення є неправомірним.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просить суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» також подав відзив на позовну заяву та вважає позовні вимоги до нього незаконними та необґрунтованими з огляду на наступні аргументи. Відповідач визнає, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» згідно з полісом №124854970. Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану майну потерпілого.

Страховий поліс передбачає франшизу у розмірі 2500 грн. Відповідно до статті 12 Закону сума страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Ця сума має бути компенсована страхувальником (винуватцем ДТП), а не страховою компанією.

Транспортний засіб позивача Volkswagen Caddy 2011 року випуску має термін експлуатації, що перевищує 7 років. Тому, згідно з «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», при розрахунку шкоди має бути врахований коефіцієнт фізичного зносу. ПрАТ «СК «ВУСО» розрахувало цей коефіцієнт на рівні 0,7. Відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду про те, що відшкодування повної вартості відновлювального ремонту без урахування зносу є неправомірним.

Відшкодування ПДВ: ПрАТ «СК «ВУСО» не є платником податку на додану вартість (ПДВ) за операціями страхування. Відповідно до статті 36 Закону, страхова компанія виплачує ПДВ лише за умови отримання документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Оскільки Позивач не надав доказів проведення ремонтних робіт у платника ПДВ, вимога про відшкодування ПДВ є необґрунтованою.

Представник відповідача вважає наданий позивачем висновок експертного дослідження №130Е-10/20 від 20.10.2020 року неналежним та недопустимим доказом з таких причин. Вртість матеріального збитку була визначена на дату виконання дослідження (20.10.2020), а не на дату ДТП (14.06.2020), що суперечить Національному стандарту №1. Показання одометра автомобіля позивача на дату огляду представником ПрАТ «СК «ВУСО» (18.06.2020) становили 136126 км, тоді як у висновку експерта (20.10.2020) вони вже були 139968 км. Це свідчить про експлуатацію автомобіля після ДТП і не дозволяє остаточно стверджувати, що всі зафіксовані пошкодження пов`язані саме з цією аварією.

Дослідження не містить обов`язкових додатків (фотографій, протоколу огляду) та інших даних, передбачених Методикою.

ПрАТ «СК «ВУСО» заперечує проти відшкодування витрат на експертизу позивача, оскільки Страхова компанія виконала свій обов`язок, передбачений статтею 34 Закону, і направила свого представника для огляду пошкодженого транспортного засобу протягом 10 робочих днів з моменту отримання повідомлення про ДТП (огляд відбувся 18.06.2020 року).

Позивач не надав жодних доказів (квитанцій, договорів) на підтвердження понесених витрат на проведення експертизи. Згідно з Цивільним процесуальним кодексом України такі докази мали бути надані разом із позовною заявою.

На підставі викладеного, ПрАТ «СК «ВУСО» просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач також заявляє про свої орієнтовні судові витрати у розмірі 8000 грн на проведення судової автотоварознавчої експертизи, а також заявив клопотання про її призначення.

На підставі ухвали 19.08.2021 року призначено в справі судову автотоварознавчу експертизу, та провадження у справі зупинено.

На підставі ухвали від 03.12.2021 року провадження у справі поновлено у зв`язку із неможливістю проведення експертизи.

Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» повторно подав до суду клопотання 28.12.2021 про проведення судової автотоварознавчої експертизи.

11.01.2022 ухвалою суду направлено Державному науково дослідному експертно криміналістичному центру МВС України на виконання ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.08.2021 року про призначення судової автотоварознавчої експертизи в цивільній справі № 127/4075/21.

Для проведення експертизи надано в розпорядження експертів цивільну справу № 127/4075/21 та висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 130Е-10/20 від 21.10.2020 року.

Надано дозвіл на проведення експертизи за матеріалами цивільної справи № 127/4075/21.

Зобов`язано ОСОБА_1 надати інформацію стосовно комплектності та укомплектованості, технічного стану, наявності пошкоджень складових частин кузова та дефектів лак офарбованого покриття КТЗ до ДТП, яке сталося 14.06.2020 року.

Зобов`язано ОСОБА_1 надати інформацію стосовно раніше проведених ремонтно відновлювальних робіт об`єкта дослідження до ДТП, яке сталося 14.06.2020 року.

02.08.2022 на адресу суду надійшов висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи від 20.07.2022 №СЕ-19-22-/5440-АВ, згідно якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошкоджень, отриманих в результаті дорожньо транспортної пригоди, що сталась 14.06.2020 року станом на момент ДТП без урахування ПДВ становить 81 942 грн. 54 копійки. Вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошкоджень, отриманих в результаті дорожньо транспортної пригоди, що сталась 14.06.2020 року станом на момент ДТП без урахування ПДВ становить 34 640 грн. 61 коп.

15.08.2022 року провадження у справі на підставі ухвали суду поновлено.

29.08.2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Якименко О.О. подав заяву про зміну предмета позову, у якій просив стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 14805,56 грн страхового відшкодування, а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 59 262,31 грн в відшкодування шкоди та 20000 грн моральної шкоди. Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати: сплачений судовий збір в розмірі 1152,60 грн; витрати на проведення експертизи в розмірі 2500 грн; витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 15 000 грн.

Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» надав додаткові пояснення та клопотання. Відповідач визнає позов частково, а саме у розмірі 7877,43 грн. Ця сума розрахована як різниця між вартістю матеріального збитку, визначеною судовим експертом (34 640,61 грн), сумою франшизи (2500 грн) та раніше виплаченим відшкодуванням (24 263,18 грн). Відповідач заперечує проти вимог позивача щодо відшкодування ПДВ, оскільки, на його думку, розрахунок матеріального збитку не повинен включати ПДВ. Страхова компанія також вважає, що наданий позивачем раніше експертний висновок є неналежним доказом, посилаючись на порушення вимог ЦПК України щодо оформлення. ПрАТ «СК «ВУСО» також просить суд стягнути на його користь судові витрати на експертизу у розмірі 1015,20 грн та зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу, оскільки вважає їх неспівмірними зі складністю справи та фактично витраченим часом адвоката.

21.09.2022 на підставі ухвали суду закінчено підготовче провадження у справі, підготовче засідання закрито, призначено справу до розгляду по суті.

17.10.2022 на підставі ухвали суду провадження по цивільній справі № 127/4075/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди зупинити до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

23.05.2025 року провадження у справі на підставі ухвали суду поновлено.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Якименко О.О. заявлені позовні вимоги із урахуванням (змін та уточнень), розгляд справи здійснювати у відсутності позивача та її представника, просив стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 14 805,56 грн страхового відшкодування, а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 59 262,31 грн в відшкодування шкоди та 20 000 грн моральної шкоди. Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати: сплачений судовий збір в розмірі 1152,60 грн; витрати на проведення експертизи в розмірі 2500 грн; витрати на оплату правничої в розмірі 15 000 грн.

В судовому засіданні 18.06.2025 року відповідач ОСОБА_2 не визнав заявлені позовні вимоги та підтримав раніше поданий відзив на позов, просив суд відмовити позивачу у повному обсязі, крім того, заявив клопотання про розгляд справи в подальшому здійснювати без його участі.

Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, підтримав раніше поданий відзив на позовну заяву та викладену у ньому позицію.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 14.06.2020 року у м. Вінниця по вул. Ватутіна, 91 сталась ДТП за участю її автомобіля «Volkswagen Caddy 2.0» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Opel Omega» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2020 у справі № 127/13266/20.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вищевказаною постановою у справі про адміністративне правопорушення встановлений причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та пошкодженням майна, а саме автомобіля «Volkswagen Caddy 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 .

Автомобіль «Volkswagen Caddy 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 , є власністю ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Автомобіль «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_2 , є власністю ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3

Відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» згідно з полісом №124854970.

Позивач звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про страховий випадок та 25 червня 2020 року їй було виплачено страхове відшкодування у розмірі 24263,18 грн.

При прийнятті рішення щодо виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» керувалося законодавством, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вказані умови випливають з п. 2.1. ст. 2 Закону, який передбачає, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним Кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

За полісом № 124854970 встановлена франшиза у розмірі 2500 грн.

Отже, сума франшизи у розмірі 2500 грн. має бути компенсована страхувальником, а не ПрАТ «СК «ВУСО».

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду зокрема, але не виключно по справах №206/5271/14-ц від 11.12.2019 року, № 520/8867/15-ц від 13.11.2019 року.

При цьому у п.22.1 ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, страховик (ПрАТ "СК «ВУСО") за договором страхування цивільно- правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом, а також з урахуванням зносу розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Наказом Міністерства Юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 була затверджена «Методика товарознавчої експертизи, та оцінки колісних транспортних засобів»(надалі по тексту - Методика).

Відповідно до п.1.2 Методики, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту.

Згідно п.2.6. Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п.7.38 Методики,- значення Е3(коефіцієнту фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 7 років - для інших легкових КТЗ.

Як вбачається з інформації, яка міститься в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 (додаток №2 до позовної заяви), транспортний засіб «Volkswagen Caddy 2.0» д.н.з. НОМЕР_1 було випущено у 2011 році, а отже на момент ДТП (14.06.2020 року) строк експлуатації перевищує 7 років.

Враховуючи, що строк експлуатації транспортний засіб «Volkswagen Caddy 2.0» д.н.з. НОМЕР_1 перевищує 7 років, то ПрАТ «СК «ВУСО» було розраховано коефіцієнт фізичного зносу, що складає 0,7.

Вищевказане відповідає позиції викладеній у Постанові Верховного Суду від 10.08.2018 року у справі № 910/20638/17, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Аналогічна правова позиція щодо відшкодування шкоди з урахуванням зносу викладено у Постанові Верховного Суду від 12.03.2018 року по справі № 910/5001/17 викладено позицію, що пред`явлення особою вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу є неправомірним.

Згідно приписів ст. 1194 Цивільного Кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, різницю між вартістю матеріального збитку та фактичним розміром шкоди повинна відшкодувати особа, яка завдала шкоду.

Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники.

Так, на виконання вимог п. 34.4 ст. 34 Закону працівниками ПрАТ «СК «ВУСО» для визначення розміру збитків було розроблено ремонтну калькуляції №2035037 від 22.06.2020 року відповідно до якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy 2.0» д.н.з. НОМЕР_1 (станом на дату ДТП 14.06.2020 року) з ПДВ складає 80 479, 63 грн.

При цьому, п.п.б п. 8.2 Методики визначено порядок розрахунку вартості матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, відповідно до якого якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ, то розрахунок вартості матеріального збитку здійснюється наступним чином:

Сврз = Ср + См+ Сс * (1- ЕЗ) де:

Ср- вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

См-вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

Сс- вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

ЕЗ- коефіцієнт фізичного зносу.

Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ, розрахованого відповідно до вимог пункту 8.2, грн.

Враховуючи п.п.б п. 8.2 Методики, ПрАТ «СК «ВУСО» було розраховано розмір матеріального збитку наступним чином: 4762,80 + 6625,67 + 69 091,16 *(1-0,7) = 32 115,81 грн.

Отже, розрахунок суми страхового відшкодування було здійснено наступним чином: 32 115,81грн. (вартість матеріального збитку) - 2500 грн. (франшиза) - 5 352,64 грн. (податок на додану вартість на складникові частини) = 24 263,18 грн.

ПрАТ «СК «ВУСО» в даному випадку не відшкодовував податок на додану вартість з огляду на наступне.

Абзацом другим п. 36.2 ст. 36 Закону, визначено, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідно до пункту 36.4 цієї ж статті, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок потерпілої особи ОСОБА_1 , що не заперечується останньою з огляду на зміст позовної заяви.

При цьому, згідно з підпунктом 196.1.3 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов`язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Отже, всі операції із надання послуг із страхування, в тому числі, пов`язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Відтак, оскільки страховики не є платниками податку на додану вартість по зазначених вище операціях, при визначенні розміру страхових платежів, а також при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає відшкодуванню страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі, податок на додану вартість не нараховується.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19 листопада 2020 року по справі № 808/1120/17.

Вартість ремонту автомобіля із врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією після надання документів про такі витрати.

У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, потерпілий має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року по справі № 161/2017/16-ц.

Оскільки, позивачем не доведено факт проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, ПрАТ «СК «ВУСО» в даному випадку не відшкодовує податок на додану вартість.

Згідно виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 04.11.2020 року ПрАТ СК «ВУСО» сплатила позивачу 24 263,18 грн. страхового відшкодування.

Відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи від 20.07.2022 №СЕ-19-22-/5440-АВ, який судом визнається як належний та допустимий доказ та сторонами не оспорюється, а навпаки позивачем взятий до уваги в процесі зміни та уточнення позовних вимог, згідно якої вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошкоджень, отриманих в результаті дорожньо транспортної пригоди, що сталась 14.06.2020 року станом на момент ДТП без урахування ПДВ становить 34 640 грн. 61 коп.

Оскільки вартість ремонтних робіт без ПДВ становить 34 640 грн. 61 коп. з вирахуванням франшизи (2500,00 грн), сума яка належить до виплати ОСОБА_1 з боку ПрАТ СК «ВУСО» становить 32 140 грн. 61 коп.

Враховуючи, що страховою компанією було виплачено ОСОБА_1 лише 24 263,18 грн., тому сума, яку повинна доплатити страхова компанія становить: 34 640 грн. 61 коп. - 24 263,18 грн. - 2500 грн. = 7 877,43 грн.

Вимоги позивача спрямовані не тільки особі, яка безпосередньо винувата у пошкодженні майна, а й іншому відповідачу - страховій компанії, обумовлені незгодою особи, що зазнала пошкодження її майна з розрахунком вартості суми, яка підлягає відшкодуванню з боку страхової компанії.

Позивач обґрунтовує вимоги до ОСОБА_2 тим, що відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи від 20.07.2022 №СЕ-19-22-/5440-АВ, який судом визнається, як належний та допустимий доказ та сторонами не оспорюється, а навпаки позивачем взятий до уваги в процесі зміни та уточнення позовних вимог, згідно якої вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок його пошкоджень, отриманих в результаті дорожньо транспортної пригоди, що сталась 14.06.2020 року станом на момент ДТП без урахування ПДВ становить 81 942 грн. 54 копійки.

Оскільки страхове відшкодування, що підлягає сплаті особі, чиє майно пошкоджене, визначається з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, різниця вартості між вартістю нових деталей, що можуть бути встановлені та сумою із застосуванням коефіцієнта підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Отже, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача різницю між вартістю відновлювального ремонту та сплаченого страхового відшкодування без ПДВ, оскільки позивачем не доведено факт проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, в даному випадку не відшкодовується податок на додану вартість, (81 942 грн. 54 коп. -34 640 грн. 61 коп.+ 2500 франшизи) грн = 49 801,93 грн.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України відповідач доказів щодо сплати позивачу франшизи у розмірі 2500 гривень під час розгляду справи не надав.

Таким чином, сума франшизи в розмірі 2500 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Частково задовольняючи позов в частині стягнення компенсації за спричинену моральну шкоду, суд виходить з того, що право ОСОБА_1 на користування майном в справному стані, тобто автомобілем Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідачем порушене.

ОСОБА_1 була вимушена вчиняти дії пов`язані з ремонтом автомобіля, що спричинило для неї певні незручності та вочевидь негативно позначилось на її психоемоційному стані.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд враховує, що позивачу, як володільцю транспортного засобу на законних підставах, та безпосередньо як водію, який потрапив з вини відповідача ОСОБА_2 у дорожньо-транспортну пригоду, завдано моральної шкоди, пов`язаної з перенесенням стресової ситуації під час дорожньо-транспортної пригоди, з душевними стражданнями з приводу пошкодження автомобіля, що спричинило певні незручності в його житті.

Отже, з урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 5 000 грн.

Судовий збір згідно вимог Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви позивачем був сплачений у сумі 1152 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сума судового збору, яка підлягає розподілу між відповідачами, визначається пропорційно часткам задоволених вимог: з Дідура стягнуто 54 801,93 грн (49 801,93 грн + 5 000 грн моральної шкоди), а тому з нього слід стягнути судовий збір в сумі 528 грн. 02 коп.; з ПрАТ СК «ВУСО» стягнуто 7 877,43 грн, а тому слід стягнути судовий збір в сумі 78 грн. 77 коп.

Отже, у відповідності до ст. 81 ЦПК України позивачка не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу для своїх вимог щодо стягнення з відповідача витрат на проведення експертного дослідження, нею не наведено правових підстав та не надано доказів, на підставі яких ці витрати повинні покладатися на відповідачів.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно наявного у матеріалах справи копії довідки про надання правової допомоги від 09.02.2021 року та квитанція про сплату 09.02.2021 року 15 000 грн. за надані позивачу послуги правової допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті141 ЦПК України).

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань.

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справивіднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено до стягнення 15 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до пропорції задоволених вимог, а саме 49 801,93 грн (майнова шкода), 7 877,43 грн (страхове відшкодування), 5 000 грн (моральна шкода), загалом становить 62 679,37 грн, що становить 66,6 % від заявлених вимог (94067,87 грн), між відповідачами до стягнення на користь позивачки підлягає: з ОСОБА_2 - 8738,67 грн; з ПрАТ СК «ВУСО» - 1 256,13 грн.

Таким чином, розподіл судових витрат здійснено відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та усталеної практики Верховного Суду (постанови від 17.04.2019 у справі № 523/14556/16-ц, від 10.02.2021 у справі № 753/12038/18 та ін.).

Суд, підсумовуючи вищезазначене, прийшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «ВУСО» про відшкодування шкоди, а тому до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає 49 801 грн 93 коп. матеріальної шкоди; 5 000 грн моральної шкоди; 8738 грн. 67 коп. витрати на правничу допомогу; 528 грн 02 коп. судового збору, до стягнення з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 підлягає 7877 грн 43 коп. страхового відшкодування; 1256 грн. 13 коп. витрати на правничу допомогу; 78 грн. 77 коп судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 49 801 (сорока дев`яти тисяч вісімсот одну) гривню 93 копійки матеріальної шкоди; 5 000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди; 8 738 (вісім тисяч сімсот тридцять вісім) гривень 67 копійок витрати на правничу допомогу; 548 (п`ятсот сорок вісім ) гривень 02 копійки судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 7877 (сім тисяч вісімсот сімдесят сім) гривень 43 копійки страхового відшкодування, 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 13 копійок витрати на правничу допомогу; 78 (сімдесят вісім) гривень 77 копійок судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», , адреса місцезнаходження: вул. Казимира Малевича, 31, м. Київ;

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя