УХВАЛА

19 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 545/3968/23

провадження № 61-9289ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пархоменка П. І. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області

від 13 березня 2024 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (далі - ВК Щербанівської сільської ради), в якому просив суд:

- поновити його на посаді виконуючого обов`язки головного спеціаліста відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування ВК Щербанівської сільської ради;

- зобов`язати роботодавця видати наказ (розпорядження) про поновлення на роботі та внести зміни до трудової книжки, а саме, визнати недійсним запис № 31

від 04 жовтня 2023 року про звільнення та внести запис про поновлення на попередній роботі;

- стягнути з роботодавця на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 жовтня 2023 року до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить 729,73 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня

2024 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ВК Щербанівської сільської ради про поновлення на посаді виконуючого обов`язки головного спеціаліста відділу містобудування, земельних ресурсів та природокористування ВК Щербанівської сільської ради, зобов`язання видати наказ (розпорядження) про поновлення на роботі; зобов`язання внести зміни до трудової книжки, а саме визнати недійсним запис № 31 від 04 жовтня 2023 року про звільнення, внести запис про поновлення на попередній роботі; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05 жовтня 2023 року до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить 729,73 грн.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Полтавським районним судом Полтавської області від 26 березня 2024 року ухвалено додаткове рішення у справі № 545/3968/23 за позовом ОСОБА_1 до ВК Щербанівської сільської ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Судовий збір у даній справі віднесено за рахунок держави, а витрати на професійну правничу допомогу віднесено за рахунок ОСОБА_1 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року залишено без змін.

Додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області

від 26 березня 2024 року залишено без змін.

25 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Лазоренко Ю. М.,

із застосуванням засобів кур`єрського поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2024 року визнано наведені представником ОСОБА_1 - адвокатом

Лазоренком Ю. М., підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката

Лазоренка Ю. М. залишено без руху із наданням строку для усунення її недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2024 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області

від 13 березня 2024 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

27 грудня 2024 року ОСОБА_1 , із застосуванням засобів поштового зв`язку, вдруге звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 07 січня 2025 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року залишено без руху.

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області

від 26 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

03 квітня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку втретє звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 09 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2025 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. Касаційну скаргу на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

21 липня 2025 року ОСОБА_1 вчетверте подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області

від 26 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року у цивільній справі № 545/3968/23.

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року у цивільній справі № 545/3968/23 залишено без руху.

17 вересня 2025 року на адресу Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга позивача, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та заява про відвід судді Верховного Суду Пахроменка П. І.

Клопотання обґрунтовано тим, що вказаний суддя, як і попередні судді, які розглядали подані позивачем касаційні скарги, в ухвалі Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху від 06 серпня 2025 року безпідставно вважає, що касаційна скарга подана з порушенням статті 392 ЦПК щодо форми та змісту касаційної скарги. Позивач вказує, що суддя Пархоменко П. І. нехтує його правами та зайняв явно упереджену позицію щодо недопущення його до правосуддя. Такі дії судді викликають сумніви у неупередженості останнього при здійсненні правосуддя, та відповідно до статей 36, 39 ЦПК є підставою для його відводу.

Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Пархоменка П. І. визнано необґрунтованою. Заяву про відвід судді передано для вирішення іншому судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 19 вересня 2025 року заяву про відвід судді Верховного Суду Пархоменка П. І. передано для вирішення судді Коломієць Г. В.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу,

і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За змістом частини восьмої статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

У частині першій статті 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. У частині четвертій статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Вивчивши заяву про відвід та матеріали касаційного провадження, вважаю, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пархоменка П. І. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області

від 26 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року у вищевказаній справі, оскільки заява про відвід не містить визначених законом підстав для відводу суддів, а є лише незгодою заявника з процесуальними рішеннями судді.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (BELUKHA v. UKRAINE N 33949/02, § 49 - 52).

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя Пархоменко П. І. виявив особисту заінтересованість або вчиняв будь-які незаконні дії. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Доводи заявника не свідчать про існування обставин, які викликають сумніви

у неупередженості та об`єктивності судді Верховного Суду Пархоменка П. І.,

а свідчать лише про незгоду заявника з процесуальними рішеннями судді, що не є підставою для відводу судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

За таких підстав, заявлений відвід є необґрунтованим.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пархоменка П. І. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області

від 13 березня 2024 року, додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 26 березня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць