Справа № 306/2487/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 серпня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2025 року, повний текст якого складено 12 лютого 2025 року, ухвалене головуючим суддею Уліганинець П.І., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна

встановив:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Позовні вимоги мотивував тим, що за період з 2012 року по 2019 рік, ним особисто, та через своїх знайомих передано відповідачці значну суму коштів, а саме: 2 642 317,42 грн, 331 730,00 доларів США 4 388,00 Євро. За вищезгадані кошти було придбано спільне з ним майно, оформлене на її ім`я, а саме: вісім земельних ділянок, сім з яких розташовані у с. Яківське, за номерами 86,87, 89, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , і одна земельна ділянка за межами с. Голубине в урочищі Завадки, для житлового будівництва. Зазначає, що на згаданих земельних ділянках побудовані житлові будинки для відпочинку, які здаються в оренду. Крім того, було придбано десять інших земельних ділянок у с. Яківське, необхідних для обслуговування вищевказаного майнового комплексу, для ведення особистого сільського господарства. Стверджує, що протягом будівництва відповідач надавала йому звіт щодо витрачених коштів та будівництва. Однак, з кінця 2020 року, відповідач перестала визнавати факт належності йому частки у спірних земельних ділянках та будівлях, унаслідок чого змушений звернутися за судовим захистом своїх порушених прав, щодо визнання за ним право власності на 1/2 частину у вищезазначеному майні.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування скарги вказує на те, що ним, в період з 2012 року по 2019 рік передавалися відповідачці значні кошти для придбання земельних ділянок на яких було збудовано будинки відпочинку. За передані кошти, ОСОБА_2 було придбано спільне майно, яке оформлено на її ім`я. Факт ведення спільної діяльності підтверджується перепискою електронної пошти, в якій відповідачка постійно відправляла йому фінансові звіти по витратах та прибутках. З кінці 2020 року відповідачка перестала визнавати факт належності йому частки у праві власності на спірні земельні ділянки та будинки відпочинку.

У дане судове засідання не з`явився ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 .

Згідно довідки про доставку електронного листа від 11.03.2025 року, судова повістка про виклик до суду була надіслана через електронний кабінет на електронну пошту вказану ОСОБА_1 , що свідчить про те, що останній в належний та допустимий спосіб повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Проте заяви про неможливість явки до апеляційного суду чи про відкладення розгляду справи ОСОБА_4 не надав суду.

Від представника ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення розгляду справи через те, що приймає участь в розгляді інших двох справ.

Представник ОСОБА_2 в особі адвоката Колотуха О.М. категорично заперечив відкладення розгляду справи, оскільки це така стратегія позивача. Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач відкладав розгляд справи постійно, порушуючи процес.

Зазначене на думку колегії суддів свідчить про те, представник ОСОБА_3 не з`явився у дане судове засідання через те, що віддав пріоритет розгляду іншим двом справам в судах першої інстанції, тим самим не з`явившись на розгляд справи у суді апеляційної інстанції. Сам по собі факт неявки представника позивача у дане судове засідання з підстав прийняття участі в розгляді інших справ не являється поважною причиною для відкладення розгляду справи в даній справі. Крім цього, ніщо не перешкоджало самому позивачу з`явитись в судове засідання, оскільки доказів поважності неявки не надав колегії суддів.

Враховуючи процесуальну поведінку сторони під час розгляду справи в суді першої інстанції в частині неодноразового відкладення розгляду справи та те, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, то за цих обставин у колегії суддів наявні підстави для розгляду справи по суті.

Дана позиція колегії суддів кореспондується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц.

А звідси, керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Судом встановлено, що з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_2 є власником земельних ділянок, частину з яких отримала відповідно до договорів дарування від 19.04.2016, а одну у спадок відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2021 з розташованими житловими будинками, відповідно за номерами 86, 87, 89, 94, 95, 99, 100, а саме:

- земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :07:001:0012, загальною площею 0,0189 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :07:001:0019, загальною площею 0,0389 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :07:001:0011, загальною площею 0,0242 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:001:0010, загальною площею 0,0269 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :07:001:0020, загальною площею 0,0299 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :07:001:0021, загальною площею 0,0371 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- земельної ділянки, за адресою: с. Яківське, Без назви, Мукачівського району, Закарпатської області, кадастровий номер :07:001:0022, загальною площею 0,0433 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- земельних ділянок, розташованих у с. Яківське, в урочищах «Камінець» та «Лаз», з кадастровими номерами та загальною площею відповідно: :07:001:0053, загальною площею 0,1822 га; :02:001:0016, загальною площею 0,2635 га; :07:001:0077; :07:001:0029, загальною площею 0,2116 га; :07:001:0076, загальною площею 0,2001 га; :07:001:0055, загальною площею 0,0995 га; :07:001:0054, загальною площею 0,1527 га; :07:001:0026, загальною площею 0,3197 га; :07:001:0025, загальною площею 0,2163 га; :07:001:0070, загальною площею 0,0341 га, з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва;

- земельної ділянки, за межами с. Голубине, урочище «Завадки», Мукачівського району, Закарпатської області, кадастровий номер :03:002:0153, загальною площею 0,7450 га, цільове призначення для індивідуального будівництва (т. 1 а.с. 30-55, 117-145).

Право власності на земельні ділянки у с. Яківське, в урочищах «Камінець» та «Лаз», з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва ОСОБА_2 набула на підставі укладених договорів купівлі-продажу з подальшою реєстрацією речових прав на них (т. 1, а.с.68-116).

Як на підставу задоволення позовних вимог ОСОБА_1 стверджує, що ним було передано ОСОБА_2 грошові кошти для придбання майна, на частину якого він просить визнати право власності.

За статтями 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до вимог ст. 1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 76-80 вищезгаданого Кодексу визначені основні положення про докази, відповідно до яких доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Однак, належними та допустимими доказами ОСОБА_1 не підтвердив жоден факт передання вказаних ним грошових коштів ОСОБА_2 та придбання від її іменні та в його інтересах майна.

Доводи позивача про те, що суд формально розглянув справу та таким не було встановлено істотних обставин за яких не враховано його твердження щодо передачі грошових коштів відповідачці, є необґрунтованим і зводиться виключно до незгоди з рішенням суду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не вказують на те, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до обґрунтованих висновків, що рішення суду першої інстанції ухвалене із повним та всебічним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, таке рішення відповідає чинним нормам матеріального та процесуального права, а тому на підставі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 12, 18, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді :