Провадження № 2/127/4384/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Іщук Т. П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей на підставі положень ст. 180-183 СК України. Свій позов мотивувала тим, що між нею та відповідачем 22 листопада 2018 року був зареєстрований шлюб у Голопристанському міськрайонному ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначила, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, вона здійснює їх догляд самостійно. Натомість відповідач проживає окремо, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча таку можливість має, оскільки є працездатною, здоровою людиною, забезпечений житлом, інших неповнолітніх дітей не має. За таких обставин, позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 22 листопада 2018 року, а. с. 8).

Від шлюбу сторони мають двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідно копіями Свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 28 травня 2019 року, серії НОМЕР_3 від 06 серпня 2020 року (а. с. 9,10).

Діти проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №529-, №529-6 та №529- від 24 березня 2023 року (а.с.11-13).

Згідно відповіді Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 09 липня 2025 року №98/00/008/42893 відповідач на обліку департаменту як внутрішньо переміщена особа не перебуває, відомим зареєстрованим місцем його проживання є: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 10 липня 2025 року №1557920.

Відповідач, проживаючи окремо, участі в утриманні дітей, їх вихованні та розвитку не бере, доказів надання відповідачем допомоги на утримання дітей матеріали справи не містять.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання.

Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум з 1 січня 2025 року для дітей віком до 6 років становить 2563 грн, для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн.

На момент ухвалення рішення дітям: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 6 років, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилося 5 роки.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом установлено не виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дітей, а тому це майнове право є порушеним та підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дітей (аліментів).

Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей до їх повноліття, визначений законодавством України прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а діти потребують такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання матеріальної допомоги, неможливості утримувати дітей, відомостей про незадовільний стан свого здоров`я, підтвердження того, що у нього на утриманні знаходяться інші особи, суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, встановлені обставини в їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі, про який клопоче позивач.

При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст.182 СК України.

Суд зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України).

Визначений судом розмір аліментів підлягає стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 04 липня 2025 року.

На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1211,20 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 79, 80, 84, 180, 181-183, 191 СК України, ст. 13, 81, 141 263-265, 273 279, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 04 липня 2025 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: