справа № 619/2427/25
провадження № 2/619/1210/25
Рішення

іменем України

18 вересня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 619/2427/25,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

вимоги позивача: про стягнення заборгованості,

представник позивача: Балашов В.В.,

представниця відповідача: Шелудько О.О.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» у системі «Електронний суд» 01.05.2025 звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №3/3090552 від 30.12.2021 у розмірі 43597,63 грн, №395370/3090552 від 24.02.2020 у розмірі 30745,95 грн. У обґрунтування позову зазначено, що 21.03.2017 між ОСОБА_1 та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» було укладено договір про надання банківських послуг №395370/3090552. 24.02.2020 відповідач звернувся до АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» з заявою-анкетою на відкриття поточного (карткового) рахунку та видачі кредитної картки. 24.02.2020 відповідачем була підписана заява про надання банківської послуги «Кредитна картка» надана АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», відповідно до умов якої, розмір кредитної лінії 25000,00; строк 36 місяців; процентна ставка 36,00 %; реальна процентна ставка за кредитної лінією, % річних (фіксована) 36,62%; загальна вартість кредитної лінії 36990,69 грн; максимальний розмір кредитного ліміту 250000,00 грн; орієнтована реальна річна процентна ставка, розрахована виходячи з максимально допустимого кредитного ліміту, відсотків річних 37,24 %; орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), розрахована виходячи з максимально допустимого кредитного ліміту 369846,50 грн. 30.12.2021 між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3/3090552, за умовами якого, кредитор надає позичальнику кредит в сумі 27000,00 грн строком на 72 місяці з 30.12.2021 до 29.12.2027 (включно), процентна винагорода щомісячно в розмірі 11.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно в розмірі 2.50 % від суми кредиту. 29.08.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №4-2023 про відступлення (купівлю продаж) прав вимог до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №395370/3090552 від 24.02.2020 та № 3/3090552 від 30.12.2021. 11.02.2025 ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 була відправлена вимога про необхідність дострокового повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати направлення вимоги. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 14.04.2025 у Позичальника утворилась загальна сума заборгованості за кредитними договорами №395370/3090552 від 24.02.2020 становить 30745,95 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом: 23144,40 грн, - простроченої заборгованості за відсотками - 7601,55 грн та №3/3090552 від 30.12.2021 у розмірі 43597,63 грн, яка складається з простроченої заборгованості за основним боргом в сумі 25522,50 грн; простроченої заборгованості за відсотками - 4575,13 грн; простроченої заборгованості за комісією - 13500,00 грн.

Представницею відповідача в системі «Електронний суд» надіслано до суду відзив, у якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач подав список поштових відправлень (Реєстр №22), але без описів вкладення, тому неможливо встановити, які документи направлялись відповідачу, це робить доказ неналежним. Правила кредитування та КБОФО, додані позивачем, не підписані відповідачем і не можуть вважатися частиною договорів. Паспорт споживчого кредиту є лише інформаційною довідкою, а не підтвердженням умов договору. Розрахунки заборгованості не містять детальних відомостей (ставки, періоди, платежі) і не підтверджують борг у заявленому розмірі. Нарахування комісії 13500 грн є безпідставним і не відповідає принципу справедливості. На дату подання позову 30.04.2025 строк кредитного договору №3/3090552 від 30.12.2021 ще діє (до 29.12.2027), тому підстав для дострокового стягнення боргу немає. Часткові платежі відповідача та сума комісії підлягають відрахуванню із заборгованості. За кредитною лінією від 24.02.2020 (строком до 23.02.2023) відповідач здійснив погашення та навіть переплатив, тому борг відсутній. Вимоги позивача за цим договором задоволенню не підлягають. Крім того, договір відступлення права вимоги №4-2023 укладений тоді, коли у первісного кредитора ще не виникло права вимоги за договором від 30.12.2021. Отже, позивач не є належною стороною спору, а його вимоги - необґрунтовані.

Представником позивача в системі «Електронний суд» до суду надіслано відповідь на відзив, за змістом якої, ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» у лютому 2025 року направило на адресу ОСОБА_1 досудові вимоги: №471 від 11.02.2025 на суму 43597,63 грн за кредитним договором №3/3090552 від 30.12.2021 та №522 від 12.02.2025 на суму 30745,95 грн за кредитним договором №395370/3090552 від 24.02.2020. Вимоги надіслані рекомендованими листами згідно з Реєстром поштових відправлень №22. Закон прямо не зобов`язує кредитора оформлювати опис вкладення, тому спосіб направлення рекомендованим листом із повідомленням про вручення є належним, а доводи відповідача щодо «неналежного» повідомлення є безпідставними. Позивач зазначає, що відповідач не заперечує сам факт існування кредитних зобов`язань, а лише намагається уникнути їх виконання, апелюючи до формальних процесуальних нюансів. При цьому умови кредитних договорів були підписані особисто відповідачем, договори є чинними і не визнані недійсними в судовому порядку. Відповідач був вільний у виборі банку та погодився на умови договорів, поставивши підпис, що підтверджує його волевиявлення. Щодо правил кредитування - вони є публічною частиною договорів, відкрито оприлюднені на сайті банку та в приміщеннях відділень, не містять прихованих умов і не суперечать законодавству. Вони деталізують положення індивідуальних договорів, а їх умови відповідають положенням паспортів споживчого кредиту, підписаних самим відповідачем. Надані позивачем виписки з рахунків та розрахунки заборгованості підтверджують реальний рух коштів, нарахування відсотків та суму боргу. Відповідачем вони не були спростовані шляхом подання альтернативних розрахунків, тому вважаються належними та допустимими доказами. Закон «Про споживче кредитування» прямо дозволяє банкам встановлювати комісію за обслуговування кредиту, що також було погоджено сторонами при підписанні договорів. 29.08.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» і ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» уклали договір №4-2023 про відступлення права вимоги. У реєстрі боржників, що є невід`ємною частиною цього договору, ОСОБА_1 зазначений під АДРЕСА_1 та №49. 15.09.2023 право вимоги за кредитними договорами №3/3090552 і №395370/3090552 офіційно перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». Відповідач був належним чином повідомлений про зміну кредитора і зобов`язаний сплатити борг у сумі 43597,63 грн та 30745,95 грн відповідно. Отже, позивач довів правомірність своїх вимог, підтвердив факт відступлення права вимоги та наявність у відповідача заборгованості. Заперечення відповідача мають виключно формальний характер і не спростовують ані дійсності договорів, ані правомірності нарахувань та передачі права вимоги.

Представницею відповідача в системі «Електронний суд» до суду надано заперечення, за змістом яких, відповідач не погоджується з викладеними вище обставинами в повному обсязі, оскільки вважає, що їх сукупність жодним чином не спростовує аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву. Позивач не надав належних доказів отримання відповідачем вимог про дострокове погашення кредитної заборгованості. Доданий до матеріалів справи Список згрупованих поштових відправлень (Реєстр №22) не містить описів вкладення, тому неможливо встановити, які саме документи були направлені на адресу відповідача за номерами №950 та №864. Це робить такі відправлення невідомого змісту, які не можуть підтверджувати факт направлення саме досудових вимог за вих. №471 від 11.02.2025 та №522 від 12.02.2025. Більше того, з роздруківок «Укрпошти», наданих самим позивачем, убачається, що обидва відправлення повернулись відправнику через відсутність адресата. Таким чином, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем досудових вимог, а отже, у позивача не виникло права вимагати дострокового повернення всієї суми кредитної заборгованості. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не можуть вважатися належним доказом. Вони не містять даних про процентні ставки, періоди їх застосування, конкретні платежі відповідача, що унеможливлює перевірку правильності нарахувань. Такі розрахунки є внутрішнім документом позивача, односторонньою арифметичною калькуляцією його працівників і не мають сили первинних бухгалтерських документів. Відтак вони не підтверджують існування боргу у заявлених розмірах і не спростовують заперечення відповідача. Відповідач заперечує проти нарахування комісії за кредитним договором №3/3090552 від 30.12.2021 у розмірі 13 500 грн. Закон України «Про споживче кредитування» прямо забороняє банкам стягувати плату за надання інформації про стан заборгованості не частіше одного разу на місяць. Умови спірного договору передбачають щомісячну комісію без уточнення переліку послуг, які за неї надаються, що робить такі положення нікчемними. Позивач не довів, що надавав відповідачу будь-які додаткові послуги в межах цієї комісії, отже вимога про її стягнення є незаконною. Станом на день подання позову (30.04.2025) строк дії кредитного договору №3/3090552 від 30.12.2021 ще не сплив (він діє до 29.12.2027), тому підстав для дострокового стягнення немає. Більше того, відповідач здійснював часткове погашення заборгованості: 5355 грн за тілом кредиту, 495 грн за відсотками, 1350 грн за комісією. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України ці суми підлягають вирахуванню із заявленої позивачем заборгованості. Також має бути виключена незаконна комісія у розмірі 13500 грн. За кредитним договором №395370/3090552 від 24.02.2020 відповідач не лише повністю виконав зобов`язання, але й здійснив переплату. Відтак за цим договором відсутня будь-яка заборгованість, а позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Наданий позивачем договір відступлення права вимоги №4-2023 від 29.08.2023 не підтверджує належного переходу прав. Реєстр боржників містить лише загальні дані номер і дату договору, ПІБ боржника, суму боргу але не відображає фактичний рух коштів, розрахунки, залишки, чи факт передачі новому кредитору повної кредитної справи, як того вимагає ст. 517 ЦК України. До того ж на момент укладення цього договору право вимоги за договором №3/3090552 від 30.12.2021 ще не існувало, оскільки строк кредитування триває до 2027 року. Отже, первісний кредитор не мав права передавати таку вимогу, а позивач не набув належних прав вимоги. Враховуючи викладене, позивач не довів факту направлення та отримання відповідачем досудових вимог, не підтвердив належними доказами розмір заборгованості, неправомірно нарахував комісію, не має права на дострокове стягнення боргу за діючим договором та не підтвердив належного відступлення права вимоги. Таким чином, позивач є неналежною стороною у справі, а його позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Представником позивача в системі «Електронний суд» до суду надіслано письмові пояснення, за змістом яких, розрахунок заборгованості та виписки по рахунках здійснені за допомогою формули, затвердженої Постановами НБУ, відповідають вимогам ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», ЗУ «Про банки та банківську діяльність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України тому є наявним доказом про розмір заборгованості відповідача та підтверджує наявність заборгованості у відповідача.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 05.05.2025 судом було сформовано засобами системи «Електронний суд» з Єдиного державного демографічного реєстру відповідь № 1346540 щодо місця перебування та місця проживання відповідача.

Ухвалою суду від 07.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.06.2025, яке було відкладено за клопотанням представника позивача на 21.07.2025 та відкладено на 18.09.2025, у зв`язку з відсутністю знаків поштової оплати.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіславши суду заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представниця відповідача просить розгляд справи проводити без її участі та участі відповідача.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

21.03.2017 між ОСОБА_1 та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» було укладено договір про надання банківських послуг №395370/3090552, де визначено, що Заява про надання банківської послуги - підписаний клієнтом письмовий документ, у затвердженій банком формі, що подається клієнтом Банку, в порядку, передбаченому договором, для цілей отримання банківської послуги, з пропозицією про отримання відповідної банківської послуги та є невід`ємною частиною договору (а.с. 39).

24.02.2020 ОСОБА_1 була підписана заява про надання банківської послуги «Кредитна картка» надана АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», відповідно до умов якої, розмір кредитної лінії 25000,00; строк 36 місяців; процентна ставка 36,00 %; реальна процентна ставка за кредитної лінією, % річних (фіксована) 36,62%; загальна вартість кредитної лінії 36990,69 грн; максимальний розмір кредитного ліміту 250000,00 грн; орієнтована реальна річна процентна ставка, розрахована виходячи з максимально допустимого кредитного ліміту, відсотків річних 37,24 %; орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), розрахована виходячи з максимально допустимого кредитного ліміту 369846,50 грн (а.с. 40).

24.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» з заявою-анкетою на відкриття поточного (карткового) рахунку та видачі кредитної картки (а.с. 41).

24.02.2020 ОСОБА_1 було підписано наданий АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» паспорт споживчого кредиту, з якого вбачається, тип кредиту кредитна лінія; сума/ліміт кредиту 25000,00 грн; максимально допустимий ліміт кредиту (ліміт кредиту, до якого може бути збільшений розмір кредитної лінії, грн) 250000,00; строк кредитування 36 місяців; мета отримання кредиту придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення споживчих потреб (відповідно до Закону України «Про споживче кредитування»); спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом на поточний рахунок позичальника в день укладання кредитного договору; процентна ставка, відсотків річних 36,00%; тип процентної ставки фіксована; загальні витрати за кредитом 11990,69 грн; орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 36990,69 грн; реальна річна процентна ставка, відсотків річних 36,62%; орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), розрахована виходячи з максимально допустимого кредитного ліміту 369846,50 грн; орієнтована реальна річна процентна ставка, розрахована виходячи з максимально допустимого кредитного ліміту, відсотків річних 37,24 % (а.с. 42).

ОСОБА_1 отримав 24.02.2020 платіжну картку № НОМЕР_1 , про що свідчить підпис отримувача (а.с. 43).

ОСОБА_1 30.12.2021 підписав заяву-анкету №02021-003 від 30.12.2021 на отримання готівкового кредиту «Свобода» (а.с. 27).

30.12.2021 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3/3090552, відповідно до умов якого, кредитор надає позичальнику кредит в сумі 27000,00 грн строком на 72 місяці з 30.12.2021 до 29.12.2027 (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку: процентну винагороду щомісячно, в розмірі 11.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.50 % від суми кредиту (а.с. 22).

Крім того, ОСОБА_1 було підписано наданий АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» паспорт споживчого кредиту, з якого вбачається, тип кредиту кредит; сума/ліміт кредиту 27000,00 грн; строк кредитування 72 місяців; мета отримання кредиту придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення споживчих потреб (відповідно до Закону України «Про споживче кредитування»); спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом на поточний рахунок позичальника в день укладання кредитного договору; процентна ставка, відсотків річних 11,00%; тип процентної ставки фіксована; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,50 % від початкової суми кредиту, сплачується щомісячно в гривні; загальні витрати за кредитом 58602,27 грн; орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 85602,27 грн; реальна річна процентна ставка, відсотків річних 63,30%; пеня нараховується на суму простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за яких сплачується пеня, але не більше ніж 15% суми простроченого платежу; штрафи за порушення зобов`язань позичальника за кредитним договором 1% від суми виданого кредиту; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 11,00% (а.с. 25).

Крім того, ОСОБА_1 було підписано Додаток № 1 до Паспорта споживчого кредиту (продукти «Готівковий кредит «Свобода» «Споживчий кредит «Партнерський), що містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. орієнтований графік платежів по кредиту, ануїтет) (а.с. 26).

ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 27000,00 грн за кредитним договором № 3/3090552 від 30.12.2021, про що свідчить меморіальний ордер № 40905511-1 (а.с. 28).

Випискою з рахунку за період з 30.12.2021 15.09.2023 (а.с. 18-21, а.с. 36-38) та випискою по рахунку приватного клієнта №/1005 за період з 24.02.2020 по 05.10.2023 (а.с. 33-35) підтверджується факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалися.

Тобто, усупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків.

Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №4-2023 про відступлення (купівлю продаж) прав вимог до боржника ОСОБА_1 . Відповідно до п. 2.1. Договору №4-2023 від 29.08.2023р., у відповідності до умов Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимог до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені Договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Права вимоги за цим Договором не є забезпечувальними відступленнями. Разом з Правом вимоги до Нового кредитора переходять всі інші права та обов`язки Первісного кредитора за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог. Кожен наступний Реєстр прав вимог доповнює, а не замінює попередній (а.с. 15-16).

Платіжною інструкцією №150 від 18.09.2023 підтверджується факт оплати за відступлення права вимоги за договором № 4-2023 від 29.08.2023 (а.с. 63).

Отже, до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» перейшло право вимоги за кредитними договорами № 3/3090552, 395370/3090552, загальна сума заборгованості яких становить 74343,58 грн, боржником якого є ОСОБА_1 , що підтверджується додатком № 1 до договору відступлення права вимоги № 4-2023 від 29.08.2023, а саме реєстру прав вимог від 15.09.2023 порядковий номер 48, 49 (а.с. 64-98).

Після відступлення права вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» надсилало на адресу останнього повідомлення про відступлення права вимоги із зазначенням необхідності погашення суми заборгованості новому кредитору (а.с. 53-54).

Згідно зі ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З позовом про визнання недійсним кредитних договорів № № 3/3090552 від 30.12.2021 та №395370/3090552 від 24.02.2020 ОСОБА_1 до суду не звертався.

Згідно відомостей розрахунку заборгованості, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №395370/3090552 від 24.02.2020 становить 30745,95 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом - 23144,40 грн; простроченої заборгованості за відсотками - 7601,55 грн (а.с. 32).

Крім того, згідно відомостей розрахунку заборгованості, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 3/3090552 від 30.12.2021 становить 43597,63 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом -25522,50 грн; простроченої заборгованості за відсотками - 4575,13 грн; простроченої заборгованості за комісією 13500,00 грн (а.с. 17).

Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості по комісії в сумі 13500,00 грн, з огляду на те, що умова укладеного договору № 3/3090552 від 30.12.2021 про покладення на відповідача обов`язку зі сплати комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 2,50% від суми кредиту є нікчемною.

Як передбачено п. 1.4.2. Кредитного договору №3/3090552 від 30.12.2021 комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі 2,50 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Підписанням Договору Позичальник замовляє у Банку супровідні послуги з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за Договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Відповідно до п. 1.4.3. Кредитного договору №3/3090552 від 30.12.2021 протягом строку дії Договору розмір процентів та комісії залишається незмінним, крім випадків внесення змін до Договору за згодою Сторін, в порядку п. 5.8. Договору.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Зважаючи на викладене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Установлено, що умовами кредитного договору передбачена необхідність внесення комісійної винагороди за обслуговування (управління) Кредитом.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 постанови у справі №496/3134/19).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Колегія суддів ВП ВС у п. 25 постанови по справі №363/1834/17 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)).

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови у справі №363/1834/17).

Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 450/126/20 сформулював правовий висновок про те, що розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором.

Розрахунково-касове обслуговування є однією з базових операцій банків. Будь яка операція - і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже - розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. Причому виконання таких операцій виконуються за дорученням клієнтів, яких банки здійснюють платежі, чи касові операції.

Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди.

Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством. Касові операції виконуються відповідно до інструкції з організації емісійно-касової роботи в установах банків України.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості не є банківською послугою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», за яку позикодавець може отримувати будь-яку плату чи винагороду.

Позикодавець не був позбавлений можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договорів щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються банком за таку плату.

Суд зазначає, що суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку позичальника їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією за кредитним договором №3/3090552 від 30.12.2021 в суми 13500,00 грн задоволенню не підлягають.

Щодо доводів представниці відповідача стосовно відсутності опису вкладення у поштових реєстрах, суд зазначає таке.

Верховний Суд у постанові від 07.08.2019 у справі № 127/18221/16-ц зазначив, що сам факт направлення вимоги на дійсну адресу боржника є належним виконанням кредитором свого обов`язку, а неотримання кореспонденції з причин, залежних від боржника, не звільняє його від відповідальності.

Крім того, ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження відповідача про «невідомий зміст відправлення» є саме припущенням, оскільки факт реєстрації відправлень та їх повернення підтверджений документально.

Стосовно тверджень представниці відповідача щодо відсутності підписів на Правилах кредитування та КБОФО, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Верховний Суд у постанові від 19.05.2021 у справі № 127/33824/19-ц підтвердив, що не підписані позичальником правила є частиною договору, якщо в договорі є посилання на їх застосування.

Також, представниця відповідача стверджує, що розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки він «не містить даних про процентні ставки, періоди їх застосування, конкретні платежі відповідача» і є «внутрішнім документом позивача».

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Верховний Суд у постанові від 10.02.2021 у справі № 761/47977/19 наголосив, що розрахунок заборгованості, поданий кредитором, є належним і допустимим доказом, навіть якщо він складений в односторонньому порядку, оскільки це офіційний документ фінансової установи, складений у межах її повноважень.

ВС також підкреслив, що саме боржник повинен надати альтернативний розрахунок або документи, які спростовують наданий кредитором розрахунок. Відсутність такого альтернативного розрахунку означає, що доводи боржника залишаються голослівними.

У постанові від 15.06.2022 у справі № 522/9369/18-ц Верховний Суд зазначив, що наявність арифметичних неточностей або відсутність детального помісячного розпису не робить розрахунок неналежним доказом, якщо він дає можливість встановити розмір боргу.

Крім того, представниця відповідача вказує, що кредитний договір № 3/3090552 від 30.12.2021 діє до 29.12.2027, а тому у позивача не було підстав вимагати дострокового повернення боргу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Постанова ВС від 17.03.2021 у справі № 200/5646/18-ц: суд зазначив, що строк дії кредитного договору не перешкоджає кредитору заявляти вимогу про дострокове стягнення, якщо боржник порушив графік платежів.

Верховний суд у постанові від 20.01.2022 у справі № 754/15484/15-ц підкреслив, що невиконання боржником зобов`язань є підставою для дострокового стягнення боргу незалежно від того, чи сплив загальний строк дії договору.

Також, представниця відповідача зазначає, що за договором №395370/3090552 від 24.02.2020 відповідач не лише погасив заборгованість, а й здійснив «переплату», проте такі твердження не підтверджені належними доказами.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 по справі № 372/4357/17 зазначив, що доказами виконання кредитних зобов`язань є первинні банківські документи (квитанції, платіжні доручення, виписки з рахунку), а не посилання боржника на «переплату».

У постанові від 09.12.2020 у справі № 199/1507/18-ц суд наголосив, що якщо відповідач заявляє про погашення боргу, але не надає підтверджуючих документів, такі доводи є голослівними і не беруться судом до уваги.

Представниця відповідача стверджує, що на момент укладення договору відступлення права вимоги первісний кредитор ще не мав права вимоги за кредитним договором №3/3090552 від 30.12.2021, оскільки строк дії договору ще тривав до 29.12.2027, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, закон прямо допускає відступлення і майбутніх прав вимоги.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 по справі № 761/25831/17 визнав правомірним відступлення прав вимоги за діючим кредитним договором, навіть якщо зобов`язання боржника ще не виконані.

У постанові Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 910/8475/19, суд підтвердив, що договір відступлення може охоплювати як існуючі, так і майбутні вимоги кредитора.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 60843,58 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» підлягають задоволенню частково (81,84%), то розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду (2422,40 грн) з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 1982,49 грн.

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» заборгованість за кредитним договором №3/3090552 від 30.12.2021 у розмірі 30097,63 грн (тридцять тисяч дев`яносто сім гривень 63 копійки) та за кредитним договором №395370/3090552 від 24.02.2020 у розмірі 30745,95 грн (тридцять тисяч сімсот сорок п`ять гривень 95 копійок), а всього 60843,58 грн (шістдесят тисяч вісімсот сорок три гривні 58 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1982,49 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дві гривні 49 копійок).

Надіслати представникам сторін копію судового рішення в електронній формі у порядку, визначеному законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», , місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, оф. 5,

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя І. М. Нечипоренко