Справа № 473/1570/25
Провадження №2/472/353/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2025 року с-ще Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Тустановського А.О.,
за участю секретаря Маслюк А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу),
18 квітня 2025 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області за підсудністю з Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу).
В обґрунтування позовних вимог представник позивача Дудуц О. зазначив, що 15.10.2020 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АР/8840945), згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 2109» д.р.н. НОМЕР_1 .
06.03.2021 року на автодорозі Р-55 Одеса-Вознесенськ-Новий Буг сталася дорожньо-транспортна пригода зіткнення транспортних засобів за участю «Mercedes-Benz GLE 350D», д.р.н. НОМЕР_2 , та «ВАЗ 2109», д.р.н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 02.06.2021 р. дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 . Крім того, згідно даної постанови ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
16.06.2021 р. до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою звернувся власник транспортного засобу «Mercedes-Benz GLE 350D», д.р.н НОМЕР_2 , з приводу виплати страхового відшкодування в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору.
Оскільки цивільно правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «ВАЗ2109», д.р.н НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, НАСК «Оранта» виплатила за даним страховим випадком страхове відшкодування (з врахуванням франшизи) в розмірі 127 500 грн.
В жовтні відповідач звернувся до позивача із усною заявою про визнання боргу перед позивачем в сумі 127 500 грн. та з проханням розстрочити його відшкодування на декілька платежів по 2000 грн. щомісяця. Керівництвом ПАТ «НАСК «Оранта» було погоджено пропозицію відповідача.
Враховуючи наведене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 117 500 грн.
Ухвалою суду від 25 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача ПАТ «НАСК «Оранта» в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України та направлено на його адресу судову кореспонденцію, яка повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відмовився», що відповідно до статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не з`явилися до зали судового засідання.
Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідачка належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач не надав до суду відзив, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання та те, що представник позивача надав згоду на проведення судового засідання у відсутність відповідача, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.
17.09.2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд приходить до наступних висновків.
13 липня 2021 року постановою Веселинівського районного суду Миколаївської області відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
Згідно з ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія ОСОБА_1 був пошкоджений автомобіль «Mercedes-Benz GLE 350D», д.р.н НОМЕР_2 , що підтверджується копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 18 березня 2021 року (а.с 13-14).
На час скоєння вказаного ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно розрахунку страхового відшкодування вартість матеріального збитку, з урахуванням зносу, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz GLE 350D», д.р.н НОМЕР_2 , в результаті вказаної дорожньо-транспортній пригоді становить 127500 гривень (а.с.22).
13 вересня 2021 р. ПАТ «НАСК «Оранта» надіслало на адресу ОСОБА_1 регресну вимогу, в якій запропонувало в добровільному порядку сплатити на рахунок ПАТ «НАСК «Оранта» грошові кошти у розмірі 127500 гривень (а.с.24-25).
26 червня 2024 року представник ПАТ «НАСК «Оранта» направив на адресу ОСОБА_1 нагадування щодо регресної заборгованості перед ПАТ «НАСК «Оранта» в розмірі 117500 грн.
Матеріали справи не містять доказів повного добровільного відшкодування ОСОБА_1 зазначеної суми грошових коштів на рахунок ПАТ «НАСК «Оранта».
Як вбачається із матеріалів справи, предметом судового розгляду у цій справі є вимоги ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Пунктом 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із абзацом 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до підпункту а) п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
В силу положень статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
За змістом частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У даній справі ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило відшкодування регламентної виплати потерпілому у ДТП ОСОБА_2 за страховика винної особи ОСОБА_1 з посилання на те, що цивільно-правова відповідальність останнього на момент скоєння ДТП не була застрахованою.
Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до п.п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
На час скоєння вказаного ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Як свідчать матеріали справи, 18 березня 2021 року власник транспортного засобу «Mercedes-Benz GLE 350D», д.р.н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звертався до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування.
Таким чином, оскільки в результаті вказаної ДТП, що сталася з вини водія ОСОБА_1 , був пошкоджений автомобіль «Mercedes-Benz GLE 350D», д.р.н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 на час скоєння вказаного ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПАТ «НАСК «Оранта» виплачено ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 127500 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 .
За таких обставин, позов ПАТ «НАСК «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат в розмірі 117 500 грн. підлягають задоволенню.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Таким чином з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 12, 13, 137, 141, 206, 258-260, 263-265 ЦПК України , суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області А.О. Тустановський