02.09.2025 Справа № 363/1384/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Шубочкіна Т.В., за участю секретаря судових засідань Воронюк А.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "СОЛВЕНТІС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 06.09.2019 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено кредитний договір № 9104440, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося надати ОСОБА_1 погоджену суму кредиту, а ОСОБА_1 зобов`язався у встановлений в договорі строк повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а ОСОБА_1 допустив прострочення грошового зобов`язання в частині повернення тіла кредиту, сплати процентів за користування кредитом. Внаслідок поступового укладення договорів факторингу право вимоги ТОВ «МІЛОАН» до ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ-ПОНГ» та складається з права вимоги заборгованості у загальному розмірі 34 652,71 грн. 00 коп., з яких: 10 000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 15 124 грн. 62 коп. заборгованість за відсотками, 1 200 грн. 00 коп. заборгованість за комісією, 3 600 грн. 00 коп. заборгованість за пенею. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за кредитним договором, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02.05.2025 року задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ПІНГ-ПОНГ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» суму заборгованості за кредитним договором № 9104440 від 06.09.2019 року у загальному розмірі 34 652 (тридцять чотири тисячі шістсот п`ятдесят дві) гривні 71 копійок, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.06.2025 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ПІНГ-ПОНГ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Скасувано заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02.05.2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ПІНГ-ПОНГ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач та/або його представник у судове засідання не з`явились, при цьому представник позивача скерував до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Крім того надав до суду додаткові пояснення по справі, в яких вказує, що з урахуванням продовження строків позовної давності через дію карантину та воєнного стану, аргументи представника відповідача про їх пропуск є необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, що підтверджують факт відступлення права вимоги до відповідача від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та від ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» до ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» за договором про споживчий кредит № 9104440 від 06.09.2019, а отже доводи представника відповідача є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідач та/або його представник у судове засідання теж не з`явились, при цьому представник відповідача скерував до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності відповідача, щодо вимог позивача заперечував, витрати по сплаті судового збору покласти на позивача, крім того просив застосувати строки позовної давності. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки він звернувся до суду у 2025 році вже після спливу строку позовної давності, який почав свій перебіг з 07.10.2019 року (строк виконання кредитного договору) і закінчився у 2022 році. Крім того, загальна сума, яку хоче стягнути позивач перевищує суму взятого кредиту втричі, що суперечить нормам законодавства. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Також звертаючись до суду з позовом, на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав жодного належного доказу в розумінні ст.ст. 77-81 ЦПК України документу, в якому була б констатована сума заборгованості Відповідача по тілу та по відсотках за користування кредитом з урахуванням платіжних періодів, фактично погашених сум та різниці відповідно до початкової суми заборгованості. Вказує, що документальними доказами по даній справі не підтверджується стан заборгованості Позичальника у період з дати отримання кредитних коштів до дати звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач та відповідач були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, їх представники спрямували до суду заяви, в яких просили розглянути справу без них, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А відтак, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.

06.09.2019 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про споживчий кредит № 9104440 шляхом подання відповідачем анкети-заяви на кредит та направлення позичальнику електронним повідомленням (SMS) одноразового ідентифікатора, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору.

Згідно із п. 2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000,00 грн. у валюті: Українські гривні.

Згідно з пунктами 1.3., 1.4. кредитного договору, строк дії кредиту на 30 днів з 06.09.2019 (строк кредитування), з терміном (датою) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 06.10.2019.

Пунктом 1.5. кредитного договору визначено, що сукупна вартість кредиту складає 5 700.00 грн. в грошовому виразі та 694.00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору.

Відповідно до пункту 1.5.2. кредитного договору, пільгова кредитна ставка становить 4500.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.

Відповідно до пункту 1.6. кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

На підставі платіжного доручення № 907455 від 06.09.2019, відповідачу були перераховані кредитні кошти за договором на картковий рахунок в сумі 10 000 грн.

01.04.2020 р. згідно умов Договору факторингу №01/04, ТОВ «МІЛОАН» () відступлено право вимоги за Кредитним договором № 9104440 від 06.09.2019 р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (надалі ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ») (, нова назва ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВІН ФІНАНС» ), а відповідно ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло права вимоги до Відповідача.

13.12.2021 року між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГПОНГ» (далі ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ чи/або Позивач) укладено Договір факторингу №1/6 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 9104440 від 06.09.2019р.

Відповідно до Наказу № 70-к від 01.07.2025 року на виконання Рішення єдиного учасника ТОВ «ФК «ПІНГ ПОНГ» № 1778 від 01.07.2025 року перейменовано з 01.07-2023 року ТОВАРИСТВО з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ ПОНГ» на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС».

В матеріалах справи міститься також анкета-заява на кредит №9104440 від 06.09.2019 року, відомості про щоденні нарахування та погашення, досудова вимога № 9104440-АВ від 02.11.2024 про сплату боргу.

Згідно Додатку № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» cтановить 34652,71 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн.; заборгованість за відсотками становить 15124,62 грн.; заборгованість за комісією становить 1200 грн.; заборгованість за пенею становить 3600 грн.

З розрахунку убачається, що станом на момент подачу позову, заборгованість відповідача складає 34 652,71 грн. з яких: 10 000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 15 124 грн. 62 коп. заборгованість за відсотками, 1 200 грн. 00 коп. заборгованість за комісією, 3 600 грн. 00 коп. заборгованість за пенею.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник та відповідач узгодили розміри кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому встановлюється воля останніх.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.

За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.

Суд вважає доведеним, що відповідач, отримавши кредит, свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість за договором.

При цьому, перевіривши наданий позивачем розрахунок, заборгованість за тілом кредиту становить 10 000 грн, заборгованість за відсотками 8 874 грн. 62 коп., заборгованість за комісією 0 грн., заборгованість за пенею у розмірі 0 грн., таким чином загальна заборгованість виходить 18 874 грн. 62 коп. Іншого розрахунку надано суду не було.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Саме сторона договору, яка стверджує про порушення умов договору допущення іншою стороною заборгованості за договором, має довести, що вказане порушення відбулося, а також довести майнові наслідки цього порушення у виді заборгованості.

Водночас суд не може погодитися з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, оскільки він повинен містити детальний розпис дат виникнення кожної суми боргу по кредиту та процентах, із відображенням погашення тілу кредиту та процентів, чого позивачем не було зроблено.

З урахуванням викладеного вище та приймаючи до уваги наданий позивачем розрахунок та те, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за Кредитним договором №9104440 від 06.09.2019, в обумовлені договором строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 18 874 грн. 62 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10 000 грн, заборгованість за відсотками 8 874 грн. 62 коп. В решті вимог позову слід відмовити.

Стосовно клопотання відповідача про застосування строків позовної давності у справі суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Згідно ст.261 ЦКУ перебіг позовної давності починається від дня,коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або особу,яка його порушила.

До позову ТОВ"Фінансова компанія"Пінг-Понг" додала кредитний договір №9104440 від 06.09.2019 р.

В пункті 1.4. вказаного договору зазначено термін(дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 06.09.2019.

Тобто , строк позовної давності повинен був закінчитися 06.09.2022 року.

В той же час, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020.

Постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 211 від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID_19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 1236 від 09.12.2020 (зі змінами та доповненнями) карантин встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року на всій території України.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. Відповідно до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії. ЦК України передбачає виключення із загального правила (спеціальний порядок, правила), яке і має застосовуватися, якщо перебіг позовної давності відбувається під час воєнного стану. Таким виключенням є зупинення перебігу позовної давності.

15 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-IX), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.

Продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

Тобто з 15 березня 2022 року зупинився облік строків позовної давності для будь-яких зацікавлених у судовому захисті осіб, в тому числі й перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування воєнного стану.

З урахуванням того , що строк позовної давності звернення до сулу з позовом про стянення заборгованості за кредитним договором повинен був сплисти 06.09.2022 року, але з урахуванням вищезазначених нормативних актів під час діїї карантину та воєнного стану, суд приходить до висновку , що позивачем при зверненні до суду з позовом 17.03.2025 року строк позовної давності не пропущено та відсутні правові підстави для задоволення заяви відповідача про відмову у задоволенні позову у зв`язку з закінченням строків позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано:

1) копію договору про надання правової допомоги № 43657029 від 01.11.2024, укладеної між позивачем та адвокатом Білецьким Б.М.;

2) копію додаткової угоди № 9104440 від 03.03.2025 до договору № 43657029 від 01.11.2024;

3) копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 5618/10, виданого адвокату Білецькому Б.М. 17.03.2016;

4) детальний опис робіт (надання послуг) від 03.03.2025, виконаних адвокатом Білецьким Б.М., за договором про надання правничої допомоги № 43657029 від 01.11.2024;

5) акт від 03.03.2025 виконаних робіт, всього послуг на 6 000 грн.

З позовної заяви вбачається, що судові витрата позивача по справі складаються з: витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви (2 422 грн. 40 коп.), витрат на професійну правничу допомогу (6 000 грн. 00 коп.).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ОСОБА_1 не подавав заперечень проти обґрунтованості та співмірності заявленого позивачем розміру судових витрат на професійну правничу допомогу. Разом з тим, у матеріалах справи містяться достатні докази понесення позивачем витрат у заявленому розмірі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку позов задоволено частково. За подачу позову позивач сплатив 2 422,40 грн. судового збору та поніс 6 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Зважаючи на це відповідно до співвідношення задоволених позовних вимог (54,47%), йому підлягає до відшкодування відповідачем 1 319,43 грн. судового збору та 3 268,20 грн. судових витрат на правничу допомогу.

На підставі ст. 525, 526, 530, 611, 1054, 1055, 1050 ЦК України, керуючись ст. 3, 12, 76, 78, ч.3 ст. 211, 223 ст. 263-265,268, 280-285 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "СОЛВЕНТІС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "СОЛВЕНТІС" суму заборгованості за кредитним договором № 9104440 від 06.09.2019 року у загальному розмірі 18 874 (вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири) гривні 62 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "СОЛВЕНТІС" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 319 (одну тисячу триста дев`ятнадцять) гривень 43 копійки та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 268 (три тисячі двісті шістдесят вісім) гривень 20 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "СОЛВЕНТІС" (адреса місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 22; ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя Т.В. Шубочкіна