ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6924/25 Справа № 203/2237/25 Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м.Дніпра від 01 травня 2025 року у складі судді Ханієвої Ф.М. про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровська міська рада, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вказана у рішенні виконавчого комітету Кіровської районної у місті ради від 26 листопада 2004 року №537 «Про зміну договору найму кв. АДРЕСА_1 » є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залучивши заінтересованими особами Дніпровську міську раду та ОСОБА_2 ..

Ухвалою Центрального районного суду м.Дніпра від 01 травня 2025 року відмовлено у відкритті провадження з підстав наявності спору про право користування квартирою між заявником та ОСОБА_2 (а.с.30,31).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подала безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у травні 2025 року апеляційну скаргу, в якій зазначила, що спору між нею та ОСОБА_2 немає, а існують розбіжності у прізвищах та за для необхідності у внесенні змін до договору найму після смерті її батька ОСОБА_4 , який був основним квартиронаймачем, необхідно змінити квартиронаймача і в особових рахунках для оплати за комунальні послуги, що вирішується судом в порядку окремого провадження встановленням факту належності правовстановлюючого документу особі.

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались та відзиву на апеляційну скаргу не подавали, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції зі змісту заяви та доданих до неї документів встановлено, що 05 вересня 2024 року ОСОБА_1 зверталась до Дніпровської міської ради із заявою-пропозицією прийняти рішення про внесення змін до рішення виконавчого комітету Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради від 26 листопада 2004 року №537 «Про зміну договору найму кв. АДРЕСА_1 », зазначивши склад сім`ї, відповідно до достовірних документів, а саме: вказати членами сім`ї ОСОБА_1 - дочка, та ОСОБА_2 - онука. Однак, у своїй відповіді від 19 вересня 2024 року Центральна адміністрація Дніпровської міської ради повідомила, що відповідно до Положення про Центральну адміністрацію Дніпровської міської ради, адміністрація є виконавчим органом Дніпровської міської ради та діє на правах департаменту, тому зазначене у зверненні питання знаходиться поза межами повноважень адміністрації, а також було рекомендовано звернутись до суду.

У відповідь на заяву ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про надання дозволу на зміну умов договору найму займаного неприватизованого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , надійшла відповідь від 24 вересня 2024 року про те, що у копії рішення №537 від 26 листопада 2004 року «Про зміну умов договору найму кв. АДРЕСА_1 » в складі сім`ї наймача значиться онук ОСОБА_2 , що суперечить всім іншим поданим документам в частині прізвища наймача. У зв`язку з цим, Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради повідомив, що немає правових підстав для підготовки проєкту рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради про зміну умов договору найму. Також заявнику було роз`яснено право на звернення до суду в порядку ст. 4 ЦПК України, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровської районної у місті ради від 26 листопада 2004 року №537 «Про зміну договору найму кв. АДРЕСА_1 », виконком Кіровської районної у місті ради вирішив переоформити особистий рахунок двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 ; склад сім`ї: ОСОБА_4 - основний квартиронаймач, ОСОБА_5 - дочка, ОСОБА_3 - дочка, ОСОБА_2 - онук.

Відповідно до свідоцтва про одруження від 27 червня 1998 року, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одружились 27 червня 1998 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №189; прізвища після одруження: чоловіка - ОСОБА_7 , дружини - ОСОБА_7 .

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявник ставить за мету підтвердити в порядку окремого провадження право користування її та її сина квартирою кв. АДРЕСА_1 , відповідно до вказаного вище рішення виконкому Кіровської районної у місті ради від 26 листопада 2004 року за №537. При цьому судом першої інстанції наголошено, що у листі від 24 вересня 2024 року за №3/16-4749 «Про розгляд заяви» Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради заперечує цей факт, вказуючи на те, що немає правових підстав для підготовки проєкту рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради про зміну умов договору найму. Тим більше, що факт зміни заявником прізвища з ОСОБА_8 на ОСОБА_7 після реєстрації шлюбу підтверджується свідоцтвом про одруження від 27 червня 1998 року, серії НОМЕР_1 .

Отже, між заявником ОСОБА_1 , заінтересованою особою ОСОБА_2 та заінтересованою особою - Дніпровською міською радою виник спір про право користування квартирою. Заявник у разі встановлення факту, що має юридичне значення, фактично має за мету зобов`язати Дніпровську міську раду вчинити певні дії, у вчиненні яких заявнику було відмовлено, що свідчить про наявність спору про право. Водночас в межах розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження суд обмежений у можливості встановлення фактів з метою зобов`язання заінтересованих осіб вчиняти юридично значимі дії у разі відмови у їх вчиненні за зверненням у позасудовому порядку.

Колегія суддів повністю не погоджується як зі встановленими фактичними обставинами справи, так і з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто, відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 (зі змінами, внесеними постановою Пленуму від 25 травня 1998 р.) зазначено, що якщо у заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує цей факт, якими доказами він підтверджується, або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст. 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху і надає заявникові строк для усунення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції, посилаючись на наявність спору між заявником, заінтересованою особою та міською радою щодо встановлення права користування квартирою, вважав наявним спір про право заявника на таке користування як заявником, так і її сином, визначивши при цьому метою цієї заяви зобов`язання Дніпровську міську раду вчинити певні дії, однак суд першої інстанції не врахував, що заявником фактично заявлені вимоги про встановлення факту належності документу у вигляді рішення виконкому Кіровської районної у місті ради від 26 листопада 2004 року за №537 Про зміну договору найму кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , яка у зазначеному рішенні вказана як ОСОБА_3 , а також належність цього документу її синові, прізвище якого у рішенні виконкому зазначено як ОСОБА_2 , а вірним є його прізвище ОСОБА_2 .

Натомість, суд першої інстанції, в порушення ст. 185 ЦПК України, не звернув увагу на те, що заявником невірно визначено коло учасників справи, адже ОСОБА_2 вказаний заінтересованою особою, тоді як вимоги заявника стосуються встановлення належності зазначеного рішення виконкому і йому, та не з`ясував дійсної мети заявника при зверненні з цією заявою, яка містить в собі встановлення факту належності їй та її синові документу, тобто, рішення виконкому, про яке йдеться в заяві, а також не з`ясував питання, чи віднесено розгляд заяви ОСОБА_1 до повноважень іншого органу, ніж судовий розгляд, дійшовши передчасного висновку про наявність спору між нею, сином та Дніпровською міською радою, яка не оспорює жодного права як заявника, так і її сина на проживання у квартирі, зазначеній у рішенні виконкому.

Тож у спірних правовідносинах суд невірно визначив правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у встановленні належності ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 рішення виконкому Кіровської районної у міста ради віж 26 листопада 2004 року №537 Про зміну договору найму кв. АДРЕСА_1 , а тому ухвала суду ґрунтується на неповно та невсебічно досліджених матеріалах справи, постановлена з порушенням вимог матеріального та процесуального права, що є підставою для застосування вимог ст. 376 ЦПК України і скасування ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м.Дніпра від 01 травня 2025 року про відмову у відкритті провадження - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 03 вересня 2025 року.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна