Справа № 951/595/25
Провадження №2/951/298/2025
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15 вересня 2025 року селище Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Лавренюк О.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Козівської територіальної громади Тернопільської області, відділу державної реєстрації Козівської територіальної громади Тернопільської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права власності на земельну ділянку та зобов`язання органу державної реєстрації здійснити її державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Козівської територіальної громади Тернопільської області, відділу державної реєстрації Козівської територіальної громади Тернопільської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права власності на земельну ділянку та зобов`язання органу державної реєстрації здійснити її державну реєстрацію.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, суддя зазначає, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Пунктом 2 частини третьої статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 80 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Таким чином, учасником справи може бути юридична особа - організація, створена і зареєстрована відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Позивач визначив відповідачами Козівську територіальну громаду Тернопільської області та відділ державної реєстрації Козівської територіальної громади Тернопільської області.

Разом з тим згідно з частиною четвертою статті 58 ЦПК України територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу місцевого самоврядування), або через представника.

Відповідно до статей 1, 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр; первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Згідно з частиною першою статті 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 у справі №362/2592/17 дійшов висновку, що правосуб`єктність селищної територіальної громади не передбачає набуття статусу юридичної особи. Територіальні громади реалізують цивільну дієздатність через утворені ними органи місцевого самоврядування, які за законом набувають статусу юридичних осіб та діють від імені та в інтересах територіальних громад.

Отже, належним відповідачем є відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної, міської ради.

Стосовно зазначення відповідачем відділу державної реєстрації Козівської територіальної громади Тернопільської області, слід звернути увагу, що відповідно до Положення про відділ державної реєстрації Козівської селищної ради (нова редакція), затвердженого рішенням III сесії Козівської селищної ради VIII скликання від 23.02.2021 №178, відділ державної реєстрації Козівської селищної ради не має статусу юридичної особи, а тому не може виступати відповідачем у справі.

З огляду на викладене, позивачу слід визначитись з належними відповідачами у справі та вказати в позовній заяві передбачені пунктом 2 частини третьої статті 175 ЦПК України відомості щодо таких відповідачів.

Крім того, пунктами 4 та 5 частини третьої статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За змістом вимог частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач звернулася до суду з позовними вимогами:

- про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер :04:001:0003, яка знаходиться за адресою: с. Городище, Козівського району Тернопільської області;

- про зобов`язання відділу державної реєстрації Козівської територіальної громади внести відомості про право власності на зазначену земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, у позовній заяві позивач як на підставу своїх вимог покликається на те, що після укладення договору дарування звернулася до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно для внесення відповідних відомостей. Проте їй було відмолено в реєстрації речового права через відсутність необхідних даних у Державному земельному кадастрі.

Разом з тим, в порушення вимог пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України, частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач до позовної заяви не надала доказів звернення до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно й письмової відмови такого в проведенні реєстрації речового права, а також позивачем не надано доказів звернення до відповідних органів щодо виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Також зі змісту позовної заяви не вбачається, в чому саме полягає невизнання чи порушення прав позивача зазначеними у позовній заяві відповідачами.

Відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

За приписами частини першої статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №910/13737/19 сформульовано правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Предметом позову є майнова вимога про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер :04:001:0003, яка знаходиться за адресою: с. Городище, Козівського району Тернопільської області.

Ураховуючи викладене, ціна позову в цій справі має визначатися, виходячи з вартості спірної земельної ділянки.

Позивач у позовній заяві при визначенні ціни позову покликалася на нормативну грошову оцінку земельної ділянки, зазначену у витягу від 28.07.2009, та яка становить 907,14 грн.

З приводу цього слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.199 (з наступними змінами і доповненнями), вартість спірного майна у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, визначається за погодженням сторін, а при його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за якою майно може бути продане в даному населеному пункті або місцевості.

За таких обставин, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, яка визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», поняття якої є за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» на підтвердження проведеної оцінки майна складається звіт (акт про оцінку майна). Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

У порушення вимог пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява не містить визначення ціни позову та в доданих до позовної заяви матеріалах відсутній звіт про оцінку майна.

Також статтею 42 ЦПК України визначено перелік учасників справи позовного провадження. Такими учасниками є: позивач, відповідач та треті особи.

Відповідно до частини першої статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 53 ЦПК України у заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Так, в позові третьою особою вказано Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, проте позивачем, в порушення норм статті 53 ЦПК України, не подано заяву про залучення третьої особи до участі у справі, не конкретизовано, яким чином рішення у справі може вплинути на її права або обов`язки.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач заявила клопотання про звільнення її від сплати судового збору на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір», покликаючись на свій пенсійний статус та скрутне матеріальне становище.

Розглянувши вказане клопотання, суддя зазначає наступне.

До позовної заяви позивачем долучено копію пенсійного посвідчення серія НОМЕР_1 , з якої встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком.

Положеннями частин першої, третьої статті 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати, зобов`язана одночасно надати докази, які підтверджують наявність обставин, якими обґрунтоване таке клопотання (частина п`ята статті 136 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника .

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи (частина третя статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Водночас аналіз вказаних норм дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану та, за наявності обставини, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом права зменшити тягар несення судових витрат у частині сплати судового збору. Такі обставини повинні бути підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами.

З наведеного вбачається, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

Суд також виходить з того, що саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд в ухвалі від 15.09.2020 у справі № 640/20109/19 зазначив: «Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland»), заява №71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland»), заява №73547/01)».

Отож, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду. Суд, вирішуючи це питання, ураховує майновий стан сторони, визначення якого є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Так, за змістом частини третьої статті 8 Закону України «Про судовий збір» при визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

З наведеного вбачається, що Закон України "Про судовий збір" не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які слід вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Таким чином, особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Поряд з цим, позивач, вказуючи на перебування у складному матеріальному становищі, не подала до суду жодних доказів на підтвердження наведених обставин та наявності підстав для звільнення від сплати судового збору.

Відтак клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Таким чином, всупереч вимогам частини четвертої статті 177 ЦПК України, позивачем до позовної заяви не долучено оригінал документа на підтвердження сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 гривень.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що позивачем заявлено дві вимоги, а саме:

1) про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер :04:001:0003, яка знаходиться за адресою: с. Городище, Козівського району Тернопільської області;

2) про зобов`язання відділу державної реєстрації Козівської територіальної громади внести відомості про право власності на зазначену земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на наведене, позивачу слід вказати ціну позову та сплатити судовий збір за подання позовної вимоги майнового характеру у розмірі 1% зазначеної ціни позову, а також необхідно сплатити судовий збір за подання позовної вимоги немайнового характеру в сумі 1211,20 грн за платіжними реквізитами Козівського районного суду Тернопільської області:

отримувач коштів: ГУК у Терн.обл./тг смт.Козова/22030101,

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977599,

банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.),

рахунок отримувача: UA0019763;

код бюджетної класифікації 22030101;

призначення платежу - 101 __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Козівський районний суд Тернопільської області (назва суду, де розглядається справа).

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи те, що позовна заява подана без додержання вимог статей 175, 177 ЦПК України, позовну заяву слід залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення її недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути вказані недоліки позовної заяви шляхом подання до суду:

- позовної заяви у новій редакції (у примірниках відповідно до кількості учасників справи), у якій: визначитись з належними відповідачами у справі та вказати передбачені пунктом 2 частини третьої статті 175 ЦПК України відомості щодо таких відповідачів; вказати ціну позову з наданням підтверджуючих документів; навести обставини на обґрунтування позовних вимог, зазначивши в чому саме полягає невизнання чи порушення прав позивача зазначеними у позовній заяві відповідачами;

- доказів звернення до органу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно й письмової відмови такого в проведенні реєстрації речового права; доказів звернення до відповідних органів щодо виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051;

- заяви про залучення третьої особи до участі у справі з обґрунтуванням відповідно до положень ЦПК України;

- документа, що підтверджує сплату судового збору за вимоги майнового та немайнового характеру, у розмірі та за реквізитами вказаними вище чи документа, що підтверджує підставу звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Козівської територіальної громади Тернопільської області, відділу державної реєстрації Козівської територіальної громади Тернопільської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права власності на земельну ділянку та зобов`язання органу державної реєстрації здійснити її державну реєстрацію залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку виконання позивачем вимог ухвали у визначений судом строк позовна заява буде вважатись поданою у день первісного подання її до суду. У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.М. Лавренюк