Провадження №22-ц/812/1432/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Миколаїв

Справа № 483/334/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Лівінського І.В., Тищук Н.О.,

переглянувши в апеляційному порядку без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) цивільну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»

до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Рак Л.М., 04 червня 2025 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення не зазначена,

у с т а н о в и в:

У березні 2025 року ТОВ «Бізнес позика» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що 27 грудня 2022 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 457864-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вказаного договору позивачем надано відповідачу грошові кошти в розмірі 18000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 . Сторони визначили, що за користування кредитними коштами встановлено фіксовану відсоткову ставку 1,16202002 % за кожен день користування кредитом. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання, надавши кредитні кошти в порядку і строки, передбачені договором. Однак ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконував у зв`язку з чим станом на 14 вересня 2024 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 58061 грн. 52 коп., з яких: 18000 грн. суми прострочених платежів по тілу кредиту, 37361 грн. 52 коп. суми прострочених платежів по процентам, 2700 грн. суми прострочених платежів за комісією. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 зазначену заборгованість.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором № 457864-КС-001 від 27 грудня 2022 року станом на 14 вересня 2024 року у розмірі 37840 грн, з яких: 18000 грн. тіло кредиту, 17140 грн. процентів, 2700 грн. комісії. Розподілено судові витрати.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що проценти підлягають стягненню лише в межах строку дії кредитного договору , тобто по 18 квітня 2023 року.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес позика», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 процентів та стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами у сумі 37361 грн 52 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами.

Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до п. 2.4. кредитного договору: стандартною фіксованою процентною ставкою за кредитом є 2,00000000; зниженою фіксованою процентною ставкою в день є 1,16202002. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно з п. 3.2. кредитного договору: протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до договору. Згідно з п. 3.2.1. кредитного договору: у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору. Згідно з п. 3.2.2. кредитного договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування Кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку№1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. Відповідно до п. 3.2.3. кредитного договору сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка. Встановлений цим пунктом кредитного договору графік платежів передбачає сплату відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. Процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту. Кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за кредитним договором. Тобто, якщо Позичальник сплачує заборгованість за кредитним договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у кредитному договорі в п.2.8. При цьому, порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення вартості кредиту, тому що процентна ставка, яка застосовується для нарахування процентів в такому випадку зі зниженої переходить уже на стандартну та нарахування процентів здійснюється в подальшому уже саме за стандартною ставкою за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту.

Згідно умов кредитного договору, які погоджені сторонами, строк, на який надається кредит, складає 16 тижнів, тобто до 18 квітня 2023 року. Згідно розрахунку заборгованості, позивачем і нараховані проценти в межах цього строку за процентними ставками, передбаченими умовами договору.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Мотальова-Кравець В.Ю. не погоджуючись із розміром, нарахованих позивачем процентів, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначала, що кредитор змінивши процентну ставку, яка закладена в загальній вартості кредиту, витратах позивача та графіку платежів, на більшу, яка визначена як стандартна, фактично застосував до боржника плату за неправомірне виконання зобов`язання.

Стандартна процентна ставка визначена п.2.4. кредитного договору у розмірі 2,0%, є тим розміром процентів, що встановлений договором як міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. За такого, нарахування процентів за користування кредитом за процентною ставкою 2,0% є неправомірною та має проводитись за процентною ставкою 1,16.

Таким чином, належний до стягнення з ОСОБА_1 розмір заборгованості за процентами за кредитним договором № 457864-КС-001 від 27 грудня 2022 року становить 17 140 грн.

У відповіді на відзив ТОВ «Бізнес позика» зазначало, що неможливо говорити про те, що «стандартна» процентна ставка в розмірі 2,00000000% в день, є мірою відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. «Стандартна» процентна ставка є загально застосованою, базовою до всіх кредитів, які видавалися Позивачем в той час, без врахування умов лояльності. Тобто Боржник зробив помилкові висновки щодо того, що замість «стандартної» процентної ставки мало б бути застосовано положення частини другої статті 625 ЦК України, якою передбачено наслідки прострочення грошового зобов`язання.

Позивачем не застосовано до боржника положення ч.2 ст.625 ЦК України та не було здійснено якихось окремих донарахувань боржнику (відсотків, пені, штрафів і т.д.) після спливу строку дії кредитного договору. Всі нарахування, які здійснив позивач відповідачу це лише безпосередньо сплата відсотків за користування позичальником кредитними коштами (не говорячи про тіло кредиту і комісію), виключно в межах строку дії кредитного договору.

Нарахування процентів позивачем правомірно здійснювалось відповідно до п.2 договору, за змістом якого плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 2,00000000% за кожен день користування кредитом, знижена відсоткова ставка за кредитом в день 1,16202002, фіксована. Протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі, плата за користування кредитом нараховувалась на залишок заборгованості по кредиту, розмір якої був більшим, ніж зазначено у графіку платежів, з огляду на неналежне виконання зобов`язань відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже справа розглядалась апеляційною інстанцією без виклику учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 27 грудня 2022 року ТОВ «Бізнес позика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 457864-КС-001 про надання кредиту. ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору (а.с. 56-66) та того ж дня між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено договір № 457864-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого ТОВ «Бізнес позика» шляхом обміну повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», за умовами договору ТОВ «Бізнес позика» надало відповідачу кредит, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку на умовах, визначених цим договором (а.с. 51-55).

Відповідно до п. 2 договору кредиту, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 18000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Разом із зазначеним кредитним договором 27 грудня 2022 року відповідачем також підписано електронним цифровим підписом Паспорт споживчого кредиту, в якому також визначено умови кредитування щодо суми кредиту, загальної суми кредиту, яка підлягає поверненню, витрат за кредитом, строку кредитування, графіку платежів та ін.

Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 18000 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 , яка позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті (а.с. 79).

Листом АТ КБ«ПРИВАТБАНК» від 27 травня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-250508/32018-БТ підтверджується, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 160).

Згідно з умовами кредитного договору сторони визначили, що строк, на який надається кредит, складає 16 тижнів (п.2.3).

Стандартна процентна ставка за кредитом становить 2,00000000 в день, а знижена процентна ставка 1,16202002 в день (п.2.4) .

Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно з п. 3.2. кредитного договору: протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до договору. Згідно з п. 3.2.1. кредитного договору: у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору. Згідно з п. 3.2.2. кредитного договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування Кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку№1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. Відповідно до п. 3.2.3. кредитного договору сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка. Встановлений цим пунктом кредитного договору графік платежів передбачає сплату відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. Процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту. Кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за кредитним договором.

З розрахунку заборгованості, який міститься у матеріалах справи вбачається, що відповідач жодних коштів на погашення своїх боргових зобов`язань за вказаним договором не вносив.

Порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення вартості кредиту та процентна ставка, яка застосовується для нарахування процентів в такому випадку зі зниженої переходить уже на стандартну та нарахування процентів здійснюється в подальшому уже саме за стандартною ставкою за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту.

Матеріалами справи підтверджується, що у підписаному позичальником договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом: фіксована стандартна процентна ставка у розмірі 2,00000000 % за кожен день користування кредитом та фіксована знижена процентна ставка у розмірі 1,16202002 %, якщо буде допущена прострочка сплати заборгованості. Колегія суддів звертає увагу на те, що сума заборгованості по процентам нараховувалась в межах строку дії договору з 27 грудня 2022 року по 18 квітня 2023 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком.

За такого висновок суду першої інстанції про нарахування позивачем процентів поза межами строку дії договору не відповідає фактичним обставинам справи та є помилковим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що розмір стягнутих процентів за користування кредитом в сумі 17140 грн. є необґрунтованим, оскільки такий мав би місце лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно графіком платежів, чого у справі не встановлено.

Проте відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору , а тому колегія суддів вважає, що заборгованість за процентами за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 37361 грн 52 коп.

Будь яких доказів, які б спростовували розрахунок позивача, відповідачем не надано.

Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 17140 грн., на вищезазначене уваги не звернув, не обґрунтував визначений ним розмір стягнення та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову щодо цієї вимоги, а тому рішення в оскаржуваній частині слід змінити, збільшивши стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 457864-КС-001 від 27 грудня 2022 року з 17 140 грн до 37 361 грн 52 коп.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, у зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, слід змінити розподіл судових витрат та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп., сплачений позивачем при подачі позову.

При подачі апеляційної скарги ТОВ «Бізнес позика» сплатило 3633 грн 60 коп. судового збору. Оскільки апеляційна скарга задоволена в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3633 грн 60 коп. судового збору.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» задовольнити.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2025 року змінити, збільшивши стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 457864-КС-001 від 27 грудня 2022 року з 17 140 грн до 37 361 грн 52 коп.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити, збільшивши розмір стягнутого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» з 1578 грн 73 коп. до 2422 грн 40 коп судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 3633 грн 60 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: І.В. Лівінський

Н.О.Тищук

Повний текст постанови складено 15 вересня 2025 року.