Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/733/25
Провадження № 2/376/713/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,-

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування своєї позовної заяви вказала, що 24.01.2023 року ОСОБА_3 склала заповіт на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіт посвідчено ОСОБА_4 державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори 24.01.2023 року, який зареєстрований в реєстрі №2-83.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 видане 15 квітня 2024 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилось право на спадщину за заповітом, яка складається з:

житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., житловою площею 39.1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, по підтверджується технічним паспортом та Свідоцтвом про право власності на житло виданого Малолисовецькою сільською радою 21 травня 2014 року;

земельної ділянки, площею 2,8 га, яка розташована на території Київської області Білоцерківському (в минулому Сквирський) районі Малолисовецької сільської ради, за кадастровим номером :05:016:0021, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 25145051 від 28.02.2018 року.

Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті спадкодавця за заповітом, згідно ст.1223 ЦК України, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку, згідно ст.1269 ЦК України. Інші спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні відсутні, однак відповідач ОСОБА_2 вважає, що він теж має право на частку в спадковому майні, так як допомагав доглядати померлу.

Однак нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності за заповітом через те, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується копією Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №7/02-31 від 07.01.2025 року.

Тому, на підставі вищевикладеного позивачка ОСОБА_1 звертається з даним позовом та просить суд:

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_2 виданий Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області 23 лютого 2009 року, РНОКПП- НОМЕР_3 право власності у порядку спадкування за заповітом на:

житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., жилою площею 39.1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

земельну ділянку, площею 2,8 га, яка розташована на території Київської області Білоцерківському (в минулому Сквирський) районі Малолисовецької сільської ради, за кадастровим номером - :05:016:0021, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 25145351 від 28.02.2018 року, що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності та без застосування фіксації судового засідання, позов підтримує в повному обсязі (а.с.33).

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимогиОСОБА_1 визнає в повному обсязі (а.с.34).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 24.01.2023 року ОСОБА_3 склала заповіт на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заповіт посвідчено ОСОБА_4 державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори 24.01.2023 року, який зареєстрований в реєстрі №2-83 (а.с.25).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 видане 15 квітня 2024 року Управлінням (Центр) надання адміністративних послуг Сквирської міської ради (а.с.10).

Позивачка є спадкоємцем після смерті спадкодавця за заповітом, згідно ст. 1223 ЦК України.

Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб

(спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно, що складається з:

житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., житловою площею 39.1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, по підтверджується копією технічного паспорта на садибний житловий будинок виготовлений КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» 06.03.2014 року (а.с.11-15) та копією Свідоцтва про право власності на житло виданого Малолисовецькою сільською радою 21 травня 2014 року (а.с.29);

земельної ділянки, площею 2,8 га, яка розташована на території Київської області Білоцерківському (в минулому Сквирський) районі Малолисовецької сільської ради, за кадастровим номером :05:016:0021, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 25145051 від 28.02.2018 року (а.с.20).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

На підставі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно з вимогами ч. 1, ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , крім позивачки ОСОБА_1 за заповітом чи за законом не має, однак нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності за заповітом через те, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується копією Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №7/02-31 від 07.01.2025 року (а.с.26).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачка після смерті ОСОБА_3 прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріуса, оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки в неї відсутні оригінали правовстановлючих документів на спадкове майно, отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суду з даним позовом позивачка не має можливості.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4,5,12,13, 19, 81, 82, 200,206, 211,247,258,259,263 265, 315, 352,354 ЦПК України, ст.ст. 1216,1217,1218,1223,1233, 1274 , 1297 ЦК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_2 виданий Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області 23 лютого 2009 року, РНОКПП- НОМЕР_3 право власності у порядку спадкування за заповітом на:

житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 67,5 кв.м., жилою площею 39.1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

земельну ділянку, площею 2,8 га, яка розташована на території Київської області Білоцерківському (в минулому Сквирський) районі Малолисовецької сільської ради, за кадастровим номером - :05:016:0021, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 25145351 від 28.02.2018 року, що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко