Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/829/25
Провадження № 2/499/585/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 вересня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Тимчука Р.М. за участю секретаря судового засідання Чумаченко А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в селищі Іванівка Одеської області справу №499/829/25 за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

Представник позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог він послалася на ті обставини, що 10 травня 2008 року між ним, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) виконкомом Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 04 від 10.05.2008).

Від шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В 2022 році позивач почав проходити військову службу, вдома з`являвся дуже рідко. На теперішній час є військовослужбовцем. Поступово відчував, що дружина почала віддалятись. Але у червні поточного року вона несподівано повідомила позивача телефоном про те, що знайшла іншого чоловіка за кордоном, придбала квитки і виїхала до нього за кордон. Тому ОСОБА_3 просила доглянути за дітьми, адже повертатися в Україну, до нього і до дітей не збирається.

ОСОБА_3 не відповідає на дзвінки, трохи згодом повторно попросила їй не телефонувати, сказала, що в неї все добре і повертатись вона не збирається, проти розлучення не заперечує. За вказаних обставин є очевидним, що сім`я розпалась, тому на теперішній час шлюб між ними носить формальний характер.

Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, між ними не виникає.

Малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають з позивачем.

Розірвати шлюб у позасудовому порядку не має можливості, тому що сторони мають спільних малолітніх дітей, і домовитись з відповідачкою про розірвання шлюбу у добровільному порядку дуже складно, адже на теперішній час позивач є військовослужбовцем, а Відповідач знаходиться за кордоном.

Тому позивач змушений звернутись до суду з питання розірвання шлюбу.

У справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін.

Сторона позивача у судове засідання не з`явилися, клопотали справу слухати у їх відсутність.

Відповідачка у судове засідання не з`явився, надала клопотання, в якому зазначила, що заперечень щодо задоволення позову у неї немає, просила справу розглядати у її відсутність, позов визнає.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, враховуючи безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що 10 травня 2008 року між ним, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) виконкомом Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 04 від 10.05.2008).

Від шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В 2022 році позивач почав проходити військову службу, вдома з`являвся дуже рідко. На теперішній час є військовослужбовцем. Поступово відчував, що дружина почала віддалятись. Але у червні поточного року вона несподівано повідомила позивача телефоном про те, що знайшла іншого чоловіка за кордоном, придбала квитки і виїхала до нього за кордон. Тому ОСОБА_3 просила доглянути за дітьми, адже повертатися в Україну, до нього і до дітей не збирається.

ОСОБА_3 не відповідає на дзвінки, трохи згодом повторно попросила їй не телефонувати, сказала, що в неї все добре і повертатись вона не збирається, проти розлучення не заперечує. За вказаних обставин є очевидним, що сім`я розпалась, тому на теперішній час шлюб між ними носить формальний характер.

Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, між ними не виникає.

Малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають з позивачем.

Розірвати шлюб у позасудовому порядку не має можливості, тому що сторони мають спільних малолітніх дітей, і домовитись з відповідачкою про розірвання шлюбу у добровільному порядку дуже складно, адже на теперішній час позивач є військовослужбовцем, а Відповідач знаходиться за кордоном.

Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Обставини, на які посилається позивач є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу.

Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах цивільної справи відсутні.

Виходячи з наведеного враховуючи, що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачкою, відповідачка в свою чергу позовні вимоги визнала, збереження даного шлюбу суперечить їх інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі ст.3,56,104-105,110,112,113 СК України, керуючись ст.ст. 12,200,206,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб зареєстрований 10 травня 2008 року між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) виконкомом Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області актовий запис № 04 від 10.05.2008).

Шлюб вважати припиненим у день набрання чинності рішенням суду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_3 адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2

СуддяРуслан ТИМЧУК