Справа № 307/86/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 серпня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Олійник Роман Богданович, на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 червня 2024 року, ухвалене головуючою суддею Сас Л.Р., повний тест складено 13 червня 2024 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Нересницька сільська рада Тячівського району Закарпатської області про усунення перешкод в користуванні дорогою загального користування шляхом знесення огорожі

встановив:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовомдо ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Нересницька сільська рада Тячівського району Закарпатської області про зобов`язання знести огорожу.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0097, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а також власником майнового комплексу, що розміщений на вказаній ділянці.

08 липня 2022 року вона звернулася до голови Нересницької сільської ради Гасинець В.І. із заявою, в якій просила направити земельну комісію за адресою: АДРЕСА_1 , для вирішення питання під`їзду до її земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0097, так як громадянин ОСОБА_2 самовільно звузив дорогу, що перешкоджає вільному проїзду. 18 серпня 2022 року на засіданні постійної депутатської комісії з питань земельних відносин та охорони природи Нересницької сільської ради було розглянуто її заяву з виїздом на місце: вул. Польова, с. Терново, що підтверджується протоколом № 35 засідання комісії.

Відповідно до цього протоколу встановлено, що згідно генерального плану АДРЕСА_1 на окремих її відрізках не відповідає розмірам. Крім того, до протоколу було додано абрис-схему АДРЕСА_1 на якій схематично зображено проходження вулиці Польової і її ширини в окремих місцях.

За повідомленням Нересницької сільської ради Тячівського району, земельна ділянка в АДРЕСА_2 , яка прилягає до АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , згідно договору дарування земельної ділянки від 06.03.2002 серія АЕ №240920, зареєстровано в реєстрі №3-1200 площею 0,055 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. На даній земельній ділянці розташоване майно, яке належить ОСОБА_2 , згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19888395 від 14.08.2008.

ОСОБА_2 замовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (виконавець ФОП ОСОБА_3 ), яка знаходиться в стадії виготовлення. Рішення про надання дозволу на розробку технічної документації Нересницькою сільською радою не приймалося. Дані заміри земельної ділянки були проведені по існуючій окружній межі. Згідно проведених обмірів площа даної земельної ділянки складає 0,0516 га. Факт невідповідності розмірів окремих відрізків дороги по примикаючій вул. Польовій пов`язаний із самовільним звуженням дороги Каптолою І.В.

Крім того, у листі сільської ради було вказано, що для визначення розташування межі паркану по прилягаючій вул. Польовій необхідно здійснити винос меж в натурі (на місцевості) організацією, яка має дозвіл на проведення геодезичних робіт.

На замовлення позивачки було проведено земельно-технічну експертизу і відповідно до висновку експерта встановлено, що має місце порушення меж земель загального користування Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 , зокрема, шляхом будівництва ним паркану (огорожі) на вказаних землях загального користування.

Має місце накладення земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_2 , на землі загального користування Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області АДРЕСА_1 в результаті встановлення ним паркану (огорожі) на вказані землі загального користування.

У даному випадку порушення меж земель загального користування Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області АДРЕСА_1 - з боку відповідача у результаті встановлення ним паркану (огорожі) на землях загального користування ускладнює проїзд до земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0097 площею 1,7681 га, що належить позивачці та, відповідно, безумовно порушує її право на користування своєю власністю.

Зважаючи на допущене відповідачем порушення прав позивачки при будівництві ним паркану (огорожі) на землях загального користування АДРЕСА_1 , керуючись ст. 376, 391, 396 ЦК України, статтею 103 Земельного кодексу України позивачка вважає, що ефективним способом захисту таких прав буде зобов`язання відповідача знести огорожу (паркан), розміщену на землях загального користування.

У зв`язку із чим просила зобов`язати ОСОБА_4 за власний рахунок знести самовільно зведені конструкції огородження в межах АДРЕСА_1 , а саме: огорожу в межах АДРЕСА_1 , що улаштована з бетонного цоколю, огорожних стовпчиків та металевого заповнення між ними, і починається на відстані 14 метрів від узбіччя перетину АДРЕСА_1 , загальною довжиною 37,89 м; огорожу в межах АДРЕСА_1 з металопрофільних листів довжиною 0,97 м, що установлена між огорожею з бетонного цоколю та бетонним стовпчиком, на який закріплено конструкцію воріт, розташованих позаду домоволодіння ОСОБА_2 ; бетонний стовпчик в межах АДРЕСА_1 з параметрами 0,47 м на 0,38 м, що улаштований зліва від воріт, розташованих позаду домоволодіння ОСОБА_2 , на який ці ворота закріплено; частину воріт в межах АДРЕСА_1 довжиною 0,07 м починаючи від бокової грані стовпчика, що розташовується зліва від цих воріт позаду домоволодіння ОСОБА_2 , а також стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не надано доказів про те, яким саме чином діями відповідача порушено право позивачки з урахуванням того, що земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі 17 березня 2023 року та 21 березня 2023 року зареєстроване право власності у Державному реєстрі речових прав, у той час реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі не оскаржувалася, незаконною не визнавалась та не скасована, що свідчить про те, що відповідач набув право власності на земельну ділянку відповідно до вимог закону.

Крім того, позивачкою не доведено обґрунтованості захисту її прав лише у такий спосіб, зазначений в позові, як знесення паркану, не доведено неможливості доїзду з іншого боку.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Олійник Р.Б. оскаржила рішення суду першої інстанції як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи скарги зводяться до того, що суд неповно з`ясував обставини справи та не надав їм належної оцінки.

Вважає безпідставним твердження суду першої інстанції про те, що права позивачки можуть бути відновленні іншим шляхом, ніж знесення паркану, при йьому не наводить такі шляхи (способи захисту). Про наявність інших способів відновлення прав позивачки не вказував і відповідач під час розгляду справи.

Що ж стосується висновку суду про те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливо лише за умови, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, то дане твердження є актуальним лише у випадку коли мова йде про позов відповідного органу державної влади наділеного повноваженнями на звернення з позовом до суду щодо знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомого майна. Для позивачки єдиним способом захисту свої прав є звернення до суду із позовом про знесення паркану, що збудований на дорозі загального користування і тим самим звужує її.

Крім того, встановлення того чи використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності перед задоволенням позову про знесення самочинного будівництва має здійснюватись лише у випадку якщо можлива перебудова такого самочинного об`єкта. Якщо ж така перебудова не можлива (як встановлено експертизою) то і немає необхідності встановлювати застосування заходів реагування, оскільки єдиний можливий варіант у даному випадку - це знесення відповідного об`єкта.

У даному випадку відповідач збудував паркан (огорожу) на земельній ділянці, що не була йому відведена, оскільки спірний паркан (огорожа), як встановлено експертом, розміщений на землях загального користування. Відповідно, така огорожа є самочинним будівництвом.

При цьому, як встановлено експертом, перебудова збудованої відповідачем огорожі (паркану) по АДРЕСА_1 є неможливою, так як будь-яка перебудова огородження, що буде проводитись відповідачем в межах земельної ділянки загального призначення буде незаконною, тому що землі загального користування не можуть бути передані відповідачеві у приватну власність, в тому числі і для забудови, так як тим самим будуть порушуватись права інших осіб на користування землями загального користування, зокрема, з метою проїзду.

У даному випадку порушення меж земель загального користування Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області - АДРЕСА_1 - з боку відповідача у результаті встановлення ним паркану (огорожі) на землях загального користування ускладнює проїзд до земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0097 площею 1,7681 га, що належить позивачці та, відповідно, безумовно порушує її право на користування своєю власністю.

Як зазначається у висновку експерта, частина паркану (огорожі) біля власного будинку відповідачем встановлена на землях загального користування - на АДРЕСА_1 , а також те, що має місце порушення прав позивачки (ускладнюється проїзд до належної їй земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0097).

При цьому та обставина, що відповідач зареєстрував земельну ділянку під власним будинком у Державному земельному кадастрі (17 березня 2023 року) та зареєстровав право власності у Державному реєстрі речових прав на відповідну ділянку (21 березня 2023 року) в жодному разі не спростовує висновок експертизи про те, що частина паркану (огорожі) встановлена на землях загального користування.

Відповідач жодних доказів того, що спірний паркан знаходиться на його земельній ділянці, а не на землях загального користування, не надав.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що позивачка, подаючи позов по даній справі та обґрунтовуючи порушення своїх прав, вказувала на те, що звуження дороги відповідачем у результаті встановлення паркану ускладнює проїзд до належної їй земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0097, тобто мають місце перешкоди у користуванні власністю, які власник має право вимагати усунути. При цьому відповідач факт звуження дороги і, відповідно, утруднення проїзду не спростував. За цих обставин вважає, що нею обрано належний спосіб захисту.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін рішення суду першої інстанції. Вказує, що ним побудовано паркан на земельній ділянці, яка була відведена йому у відповідності до вимог закону та відповідає Генеральному плану забудови с. Тернова.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

А ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено апеляційним судом, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26 грудня 2019 року ОСОБА_1 є власником нерухомого майна майнового комплексу, що складається із: адмін. корпусу з прохідною літера Б, загальною площею 131,70 кв.м, хлібопекарня (хлібопекарня, склад, овочесушильний корпус, склад готової продукції) літера В, загальною площею 1234,53 к.м; майстерня літера Г, загальною площею 55,50 кв.м. Майновий комплекс розташований за адресою: АДРЕСА_1 та розміщений на земельній ділянці, загальною площею 1,7681 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, кадастровий номер :04:04:002:0097 ( том 1 а. с. 12-15).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вказаний майновий комплекс 26 грудня 2019 року на праві приватної власності зареєстрований за ОСОБА_1 (том 1 а. с. 16-17).

Із договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 листопада 2020 року, укладеного між Тернівською сільською радою Тячівськго району Закарпатської області та ОСОБА_1 відомо, що на підставі рішення 22 сесії УІІ скликання (друге пленарне засідання) Тернівської сільської ради за № 1337 від 22 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 купила земельну ділянку несільськогосподарського призначення, розміщену на землях, що знаходяться у комунальній власності Тернівської сільської ради, площею 1,7681 га, згідно з збірним кадастровим планом земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_1 , та призначена для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, кадастровий номер :04:04:002:0097 (том 1 а. с. 18-21).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка площею 1,7681, кадастровий номер :04:04:002:009, розташована у АДРЕСА_1 16 листопада 2020 року на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_1 (том 1 а. с. 22-23).

Із заяви від 08 липня 2022 року відомо, що ОСОБА_1 звернулася до голови Нересницької сільської ради Гасинець В.І. з заявою, в якій просила скерувати земельну комісію за адресою: АДРЕСА_1 , для вирішення питання під`їзду до її земельної ділянки, площею 1,7681 га, кадастровий номер :04:002:0097, так як громадянин ОСОБА_2 самовільно звузив дорогу, що перешкоджає вільному проїзду ( том 1 а. с. 24).

Із протоколу № 35 засідання комісії від 18 серпня 2022 року вбачається, що на засіданні постійної депутатської комісії з питань земельних відносин та охорони природи Нересницької сільської ради було розглянуто заяву ОСОБА_1 з виїздом на місце: АДРЕСА_1 та встановлено, що згідно Генерального плану с. Терново дорога по вулиці Польова на окремих відрізках її не відповідає розмірам та до протоколу долучено викопіровку із Генерального плану та абрис схему ( том 1 а.с. 25, 26, 27).

Із відповіді Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області від 23 вересня 2022 року відомо, що земельна ділянка в АДРЕСА_2 , яка прилягає до АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , згідно договору дарування земельної ділянки віл 06.03.2002 року, серія АЕ №240920, зареєстровано в реєстрі №3-1200 площею 0,055 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. На даній земельній ділянці розташоване майно, яке належить ОСОБА_2 , згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19888395 від 14.08.2008 року. ОСОБА_2 замовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (виконавець ФОП ОСОБА_3 ), яка знаходиться в стадії виготовлення. Рішення про надання дозволу на розробку технічної документації Нересницькою сільською радою не приймалося. Дані заміри земельної ділянки були проведені по існуючій окружній межі. Згідно проведених обмірів площа даної земельної ділянки складає 0,0516 га. Факт невідповідності розмірів окремих відрізків дороги по примикаючій АДРЕСА_1 пов`язаний із самовільним звуженням дороги Каптолою І.В. Крім того, у листі сільської ради було вказано, що для визначення розташування межі паркану по прилягаючій вул. Польовій необхідно здійснити винос меж в натурі (на місцевості) організацією, яка має дозвіл на проведення геодезичних робіт (том 1 а. с. 31).

Із Державного акта на право приватної власності на землю ІУ-ЗК № 039394 відомо, що ОСОБА_5 , яка проживає у АДРЕСА_2 на підставі рішення сесії Тернівської сільської ради народних депутатів від 17 березня 1997 року передано у власність земельну ділянку площею 0,307 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території вулиці Леніна Тернівської сільської ради та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 172. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки дана земельна ділянка складається із двох земельних ділянок, площа першої ділянки - 0,252 га, площа другої земельної ділянки має 0,055 га. Згідно опису меж земельних ділянок - ділянка номер 2 від А-Б землі загального користування ( АДРЕСА_2 ); Б-В загального користування (провулок); В-А- гр. Сойма (том 1 а. с. 35).

ОСОБА_2 долучено кадастрову справу по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю у якій міститься: виписка із рішення 8 сесії 22 скликання Тернівської сільської ради від 17 березня 1997 року; акт погодження меж земельної ділянки переданої у приватну власність ОСОБА_5 із якого відомо, що земельна ділянка площею 0,307 га передана у приватну власність ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування жилого будинку і ведення особистого підсобного господарства на підставі рішення Тернівської сільської ради від 17 березня 1997 року. Вказана земельна ділянка складається із двох земельних ділянок: ділянка № НОМЕР_1 площею 0,252 га та земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 0,055 га. Згідно опису меж ділянки № 2: від А-Б землі загального користування (вулиця Леніна); від Б-В землі загального користування (провулок); від В-А - землі до ОСОБА_6 . Також і вказаній справі міститься збірний кадастровий план, відповідно до якого площа земельної ділянки згідно державного акта 0,0531 га, площа земельної ділянки по факту 0,0516 га. Ширина земельної ділянки згідно вказаного плану становить 10,50 м (том 1 а. с. 97, 98, 99).

Із договору дарування земельної ділянки від 06 березня 2002 року видно, що ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку розміром 0,055 гектарів, яка розташована на території Тернівської сільської ради по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку (том 1 а. с. 32-33).

Із Витягу про реєстрацію права власності видно, що будинок по АДРЕСА_2 в цілому на праві приватної власності зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі рішення суду ( том 1 а. с. 36).

Також представником ОСОБА_7 долучено технічну документацію розташування магазину в частині першого поверху житлового будинку підприємця ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 від 25 листопада 2008 року у якій міститься, зокрема, висновок № 283 щодо вибору (відведення) земельної ділянки під забудову від 13 листопада 2008 року із якого вино, що земельна ділянка, що знаходиться по АДРЕСА_2 відповідає генеральному плану (том 1 а. с. 102).

Із схеми розташування земельної ділянки під розташування магазину в частині першого поверху власного житлового будинку в АДРЕСА_2 ОСОБА_2 видно, що ширина дороги складає 5 метрів, ширина земельної ділянки також зазначена 10,50 м ( том 1 а. с. 104).

Крім цього, судом за клопотанням представника позивача витребувано від Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області наявну копію технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 , кадастровий номер :04:002:0154 із інформацією про каталог координат та довжин ліній відповідної земельної ділянки та інформацію про каталог координат та довжин ліній земельної ділянки за вказаним кадастровим номером (том 1 а. с. 205-206).

У витребуваній судом технічній документації наявний державний акт на право приватної власності на землю ІУ-ЗК № 039485 із якого видно, що ОСОБА_2 , який проживає у АДРЕСА_3 на підставі договору дарування АЕР № 240920 від 06 березня 2002 року № 3-1200 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,055 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території АДРЕСА_2 та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку; акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 176 ( том 1 а. с. 222).

Із кадастрового плану земельної ділянки, який міститься у вказаній технічній документації видно, що площа земельної ділянки становить 0,0535 га: згідно опису суміжних землевласників видно, що землі від а до Б землі загального користування (проїзд); від Б до В землі загального користування (вулиця Центральна); від В до А землі ОСОБА_8 . Відстань від Б до В становить 11,01 м (том 1 а. с. 228).

Із Акта встановлення та погодження меж землекористування ОСОБА_2 від 09 березня 2023 року видно, що ОСОБА_2 з одного боку і виконавець робіт ОСОБА_9 з другого боку, в присутності представника Тернівської сільської ради та землекористувачів суміжних земельних ділянок підготували даний акт про те, що ними погоджено межі землекористування ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 0,0535 га, згідно якого землі від А-Б землі загального користування (проїзд); від Б-В землі загального користування (вулиця Центральна); від В-А - землі ОСОБА_10 (том 1 а. с. 230).

Із акта прийому-передачі межових знаків на зберігання, схеми прив`язки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості та списку межових знаків, переданих на зберігання видно, що інженер-землевпорядник ОСОБА_9 , землекористувач ОСОБА_2 , голова Нересницької сільської ради Гасинець В.І. у присутності власників/користувачів суміжних земельних ділянок: землі від А-Б землі загального користування (проїзд); від Б-В землі загального користування (вулиця Центральна); від В-А - землі ОСОБА_8 склали цей акт про те, що межі земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0154, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , площею 0,0535 га, наданої землекористувачу земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) закріплені в натурі на місцевості межовими знаками встановленого зразка у кількості 8 штук. Схема прив`язки межових знаків до об`єктів і контурів місцевості/абриси (кроки) додається. Власник земельної ділянки претензій щодо меж конфігурації земельної ділянки не має. Власники суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Межові знаки пред`явлені та передані на зберігання землекористувачу земельної ділянки ОСОБА_2 . Ширина земельної ділянки згідно вказаної схеми становить 11,01 м ( том 1 а. с. 231-236).

Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 відомо, що 17 березня 2023 року за ОСОБА_2 на праві приватної власності зареєстрована земельна ділянка кадастровий номер :04:002:0154, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , як призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0535 га; реєстрація здійснена 17 березня 2023 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості) 09 березня 2023 року; ФОП ОСОБА_9 (том 1 а. с. 135-136).

Також із Витягу з Державного реєстру речових прав відомо, що 21 березня 2023 року за ОСОБА_2 зареєстрована в цілому земельна ділянка площею 0,0535 га, кадастровий номер :04:002:0154; підставою для реєстрації стали наступні документи: державний акт на право приватної власності на землю, серія та номер ІУ-ЗК № 039485, виданий 12 березня 2002 року, видавник: Тернівська сільська рада Тячівського району Закарпатської області; відомості з ДЗК, серія та номер: 62292580, виданий 21 березня 2023 року, видавник: Державний земельний кадастр (том 1 а. с. 135).

Згідно висновоку експерта судової земельно-технічної експертизи від 29 грудня 2022 року № 584/11-22 має місце порушення меж земель загального користування Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 , зокрема, шляхом будівництва ним паркану (огорожі) на вказаних землях загального користування. Графічно лінію прокладення ОСОБА_2 вказаної огорожі зображено на План-схемі № 2, що додається в Додатку 3 до Висновку експерта.

Має місце накладення земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_2 , на землі загального користування Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області АДРЕСА_1 в результаті встановлення ним паркану (огорожі) на вказані землі загального користування.

Всього має місце дві зони накладення. На план-схемі № 3, що додається в Додатку 4 до даного Висновку, ці зони позначено як Накладення № 1 та Накладення № 2 і заштриховано суцільною заливкою фіолетового кольору. Смугу шириною 5,5 м, яка має бути відведена під проїжджу частину АДРЕСА_1 , на цій план-схемі заштриховано суцільною заливкою зеленого кольору.

Накладення № 1 має площу S1 = 26,67 м2, а накладення № 2- S2 = 8,65 м2. Прокладена вказаним чином смуга шириною 5,5 м під забезпечення проїзду по АДРЕСА_1 проходить по стіні житлового будинку ОСОБА_2 .

Деталізоване креслення накладень № 1 та № 2 з позначенням відповідних розмірів (довжин між поворотними точками) зображено на план-схемі № 4, що додається в Додатку 5 до Висновку.

Накладення № 1 це накладення земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 , на землі загального користування АДРЕСА_1 . Накладення № 1 має площу 26,67 м2 та акті геометричні розміри, починаючи з точки, яка на план-схемі № 4, що додається в Додатку 5 да даного Висновку, позначена під номером 1 за годинниковою стрілкою; 1,41 м по землях загальнго користування АДРЕСА_1 до точки 2; 28,13 м по стіні житлового будинку ОСОБА_2 та по землях загального користування по АДРЕСА_1 з поворотом на 84-47-24 за годинниковою стрілкою до точки 3; 23,63 м по огорожі ОСОБА_2 з поворотом на 175-57-08 за годинниковою стрілкою - до точки 4; 4,59 м по огорожі ОСОБА_2 з поворотом на 08-19-28 за годинниковою стрілкою до точки 1.

Координати поворотних точок Накладення № 1 в Єдиній Державній системі координат України СК-63 за нумерацією точок, що зазначені на План-схемі № 4, яка додається в Додатку 5 до даного Висновку, є наступними: точка 1: координата Х 5 318 855,98; координата У 1 318 296,88; точка 2: координата Х 5 318 854,88; координата У 1 318 296,00; точка 3: координата Х 5 318 871,09; координата У 1 318 273,01; точка 4: координата Х 5 318 858,84; координата У 1 318 293,29.

Накладення № 2 це є накладення земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 , на землі загального користування вулицю Польову. Накладення № 2 має площу S=8,65 м2 та такі геометричні розміри, починаючи з точки, яка на план-схемі № 4, що додається в Додатку 5 до даного Висновку, позначена під номером 1 за годинниковою стрілкою: 8,80 м по землях загального користування вулиці Польовій до точки 2; 0, 62 м по землях загального користування вулиці Польовій з поворотом на 120-05-47 за годинниковою стрілкою до точки 3; 1,26 м по землях загального користування вулиці Польовій з поворотом на 76-22-23 проти годинникової стрілки до точки4; 8,22 м по огорожі ОСОБА_2 з поворотом на 140-45-27 за годинниковою стрілкою до точки 5; 1, 44 м по огорожі ОСОБА_2 з поворотом на 28-53-03 за годинниковою стрілкою до точки 1.

Координати поворотних точок Накладення № 2 в Єдиній Державній системі координат України СК-63 за нумерацією точок, що зазначені на План-схемі № 4, яка додається в Додатку 5 до даного Висновку, є наступними: точка 1: координата Х 5 318 871,09; координата У 1 318 273,01; точка 2: координата Х 5 318 870,79; координата У 1 318 264,28; точка 3: координата Х 5 318 872,18; координата У 1 318 263,63; точка 4: координата Х 5 318 872,18; координата У 1 318 263,63; точка 5: координата Х 5 318 871,84; координата У 1 318 271,84 ( том 1 а. с. 38-48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55 56-59).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 96 Земельного кодексу України визначено ,що землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України.

Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Відповідно до частини 2 статті 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

За правилами статті 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно із частиною четвертою статті 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

При цьому знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

З урахуванням змісту статті 376 ЦК України в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 цього Кодексу вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року, справа № 725/5630/15-ц, провадження № 14-341цс18 зазначила, що юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

Висновоком експерта судової земельно-технічної експертизи від 29 грудня 2022 року № 584/11-22 встановлено порушення меж земель загального користування Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 , зокрема, шляхом будівництва ОСОБА_2 паркану (огорожі) на вказаних землях загального користування.

Належними доказами встановлено, що установлення ОСОБА_2 вказаних елементів огородження не тільки звузило ширину проїжджої частини АДРЕСА_1 , а й фактично унеможливило зустрічний рух вантажного транспорту, мікроавтобусів та легкових автомобілів середнього класу, що відповідно призводить до незручностей, а в окремих випадках при зустрічному русі й до неможливості доставки вантажів на об`єкти заявника даної експертизи ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0097, що призначена «для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури».

Порушення меж земель загального користування Нересницької сільської ради Тячівського району Закарпатської області АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 у результаті встановлення ним паркану (огорожі) на вказаних землях загального користування ускладнює проїзд до земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0097 площею 1,7681 га, що належить ОСОБА_1 .

Відтак, ОСОБА_1 довела належними та допустимими доказами довела порушення свого права щодо користування належною їй земельною ділянкою, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Щодо не врахування судом першої інстанції висновку експерта судової земельно-технічної експертизи від 29 грудня 2022 року № 584/11-22, то слід зазначити наступне.

За загальним правилом передбаченим ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц зазначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Спірні правовідносини полягають в тім, що зі сторони земельної ділянки ОСОБА_2 має місце звуження дороги ( АДРЕСА_1 ) загального призначення внаслідок чого ОСОБА_1 не має можливості вільного доїзду до своєї земельної ділянки, цільове призначення якої для комерційного використання.

Згідно статті 1 Закону України від 25 лютого 1994 року № 4038-XII «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

За приписами частин першої, другої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відхиляючи висновок земельно-технічної експертизи від 29.12.2022 року за № 584/11-22, який складено судовим експертом Колчар В.Д. суд першої інстанції виходив з того, що на момент проведення експертизи земельна ділянка, якою користувався ОСОБА_2 не була сформованою і такий висновок не є доказом на підтвердження порушеного права ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що такий висновок суду першої інстанції є передчасним та таким, що не узгоджується з обставинами справи.

У експертному висновку зазначено, що має місце порушення меж земель загального користування Нересницької сільської ради Тячівського району шляхом будівництва ОСОБА_2 з боку своєї земельної ділянки паркану (огорожі) на вказаних землях загального користування. Установлення ОСОБА_2 елементів огородження не тільки звузило ширину проїжджої частини АДРЕСА_1 , а й фактично унеможливило зустрічний рух вантажного транспорту, мікроавтобусів та легкових автомобілів середнього класу, що призводить до незручностей, а в окремих випадках при зустрічному русі й до неможливості доставки вантажів на об`єкти заявника ( ОСОБА_1 ), які є будівлями ринкової інфраструктури.

А відповідно до приписів пункту а частини 4 статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Той факт, що ОСОБА_2 здійснив 17 березня 2023 року реєстрацію своєї земельної ділянки, яка призначена для обслуговування житлового будинку, споруд та господарських будівель у Державному земельному кадастрі та реєстрацію такої 21 березня 2023 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не є і не може слугувати спростуванням того факту, що має місце порушення меж земель загального користування Нересницької сільської ради зокрема АДРЕСА_1 позаяк землі загального користування населених пунктів, які відносяться до земель комунальної власності не можуть передаватись у приватну власність.

Варто зауважити, що ОСОБА_2 не спростував наведеного факту, що елементи огородження земельної ділянки встановлені ним не на частині вулиці загального користування, а на власній земельній ділянці, яка передана йому у власність.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що факти встановлені висновком земельно-технічної експертизи стосовно того, що має місце встановлення паркану (огорожі) на частині вулиці загального користування, видаються апеляційному суду вирогіднішими аніж протилежний висновок суду першої інстанції про недоведення відповідними доказами позовних вимог.

Тож, зважуючи на встановлене в контексті вимог пунктів 1 - 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, колегія суддів належним чином дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшла обґрунтованого висновку про те, що право позивача у спірних правовідносинах є порушеним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню за вищенаведених доводів, та у зв`язку із цим доводи апеляційної скарги є підставними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

ОСОБА_1 за подання позовної заяви сплатила судовий збір у сумі 1073,60 гривень та за подання апеляційної скарги 1 610,40 гривень, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивачки.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі N 755/9215/15 (провадження N 14-382цс19) зазначено, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року в справі №757/29103/20 (провадження №61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

Європейський суд з прав людини також підкреслює, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв: реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (справа «East/West Alliance Limited v. Ukraine» від 23.01.2014).

З урахуванням складності справи, принципів пропорційності, розумності та обґрунтованості судових витрат, апеляційний суд вважає, що задоволенню підлягає стягнення з відповідача на користь позивача розмір витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції 20 000,00 гривень та 15 000,00 гривень в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Олійник Роман Богданович, задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні дорогою загального користування, що по АДРЕСА_1 та здійснити за власний рахунок знесення самовільно зведеної конструкції огородження в межах АДРЕСА_1 , а саме: огорожу в межах вулиці Польова у селі Терново, Тячівського району, Закарпатської області, що улаштована з бетонного цоколю, огороджувальних стовпчиків та металевого заповнення між ними, які починається на відстані 14 метрів від узбіччя перетину вулиць Польової та Центральної в селі Терново, Тячівського району, Закарпатської області на загальну довжину 37,89 метрів; огорожу в межах вулиці Польова у селі Терново, Тячівського району, Закарпатської області з металопрофільних листів довжиною 0,97 метра, що установлена між огорожею з бетонного цоколю та бетонним стовпчиком, на який закріплено конструкцію воріт, розташованих позаду домоволодіння ОСОБА_2 ; бетонний стовпчик в межах вулиці Польова в селі Терново, Тячівського району, Закарпатської області з параметрами 0,47 метра на 0,38 метра, що улаштований зліва від воріт, розташованих позаду домоволодіння ОСОБА_2 , на який ці ворота закріплено; частину воріт в межах вулиці Польова в селі Терново, Тячівського району, Закарпатської області довжиною 0,07 метра починаючи від бокової грані стовпчика, що розташовується зліва від цих воріт позаду домоволодіння ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 судові витрати у розмірі 2 684,00 гривні судового збору за подання позовної заяви і апеляційної скарги; у розмірі 20 000,00 гривень і 15 000,00 гривень витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та апеляційній інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: