Справа № 589/1141/25
Провадження № 2/589/1367/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Курбанової А.Р.

за участю секретаря судового засідання Поронько Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

06.03.2025р. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1331536 від 07.12.2023 року в розмірі 170500 грн., з яких 20000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 150500 грн сума заборгованості за відсотками. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за вказаними договорами.

22.04.2025р. відповідач направила до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечувала проти задоволення позову, вважаючи позов безпідставним та необгрунтованим. Зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи договір (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронними підписами уповноважених на те осіб (з можливістю ідентифікувати підписантів), що є обов`язковим реквізитом електронного документа. Наголошує, що не укладала договір позики, а тому не погоджувалась на умови кредитування. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. На підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимог у такий сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Також вказує, що матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування їй сум позики.

В свою чергу, 24.04.2025 року представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якому він зазначив, що вказані обставини відповідачем є безпідставними та необгрунтованими. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором (позикодавцем) не було б укладено. Вважає, що позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідачем не надано суду і не представлено належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок. Щодо нарахування відсотків зазаначає, що вони нараховувались відповідно до умов договору, які сторони узгодили при укладанні. Договір факторингу між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача. Вважає, що відповідач не обгрунтував свої доводи, вказані у відзиві на позовну заяву.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданому позові просив справу розглядати за його відсутністю, позовні вимоги задовольнити. Відповідач також не з`явилася у судове засідання, про розгляд справи повідомлялася судовою повісткою, яка направлялась рекомендованим пошовим відправленням за адресою, за якою остання зареєстрована, але повернута з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 09.06.2025 року надала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнає. При цьому долучила до заяви копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та копію посвідчення серії НОМЕР_1 її сина ОСОБА_2 .

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 грудня 2023 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (далі - Товариство, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) було укладено договір № 1331536 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» (далі - договір). Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6, 2.1 цього договору відповідач на умовах, встановлених договором, отримала кредит в розмірі 20000 грн на споживчі (особисті) потреби, строком на 360 днів (до 01.12.2024 року), шляхом безготівкового переказу на її банківську картку № НОМЕР_2 , зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою стандартною процентною ставкою 2,5% на день /а.с. 5-9/.

Згідно Додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 1331536 від 07.12.2023 року таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, сторони погодили графік платежів, який розраховується з урахуванням періоду застосування за перший місяць зниженої процентної ставки (1,5%), виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, зі змісту якого вбачається, що загальна вартість кредиту складає 200000 грн /а.с.9, зворот/.

За умовами п. 1.1. договору його укладення здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт (https://sloncredit.ua/). Електронна ідентифікація споживача в ІКС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлений товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході. Порядок укладення договору та створення електронних підписів сторін визначений у п.9.6. договору.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до п. 9.8 договору підписуючи цей договір, споживач підтверджує, зокрема, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті; ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах финансового кредиту, товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ», що розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «P018» підписала електронний договір № 1331536, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомилась до моменту укладання.

Наведене свідчить, що відповідач ознайомилась і погодилась з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Як зазначено вище, відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 . Сума кредиту перераховується протягом двох календарних дні з моменту укладення договору.

На виконання умов цього договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відповідачу було надано кредит у сумі 20000 грн., що підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» за вих. № 70 від 04.11.2024 року, відповідно до якого 07.12.2023 року 20:18:10 кошти перераховано на платіжну картку відповідача НОМЕР_2 , номер якої надано йому позичальником та вказано в Договорі/а.с. 73/.

Факт належності платіжної картки № НОМЕР_2 ОСОБА_1 та надходження на неї грошових коштів у вказаній сумі у зазначений час підтверджується і відповіддю АТ «Універсал Банк» за вих. № БТ/5358 від 02.07.2025 року на запит суду та наданою інформацією про рух коштів по зазначеній картці відповідача /а.с. 99-101/.

Тому доводи відповідача щодо відсутності доказів перерахування коштів (тіла кредиту), судом відхиляються, оскільки в сукупності надані позивачем та витребувані судом за клопотанням представника позивача докази підтверджують надання коштів відповідачу на умовах та в розмірі, визначеному цим договором, що відповідачем не спростовано.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Але всупереч наведеним умовам договору та вимогам закону, відповідач належним чином свої зобов`язання за цим договором не виконувала, у визначені цим договором строки проценти не сплатила, внаслідок чого у відповідача за розрахунком позивача станом на 14.10.2024р. утворилась заборгованість зі сплати відсотків в сумі 150500 грн /а.с. 12/.

Слід зазначити, що 14.10.2024 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (Клієнт) було укладено договір факторингу № 14102024, у відповідності до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги за кредитним договором № 1331536 від 07.12.2023 року щодо відповідача /а.с.73, зворот - 75/.

Так, за умовами п. 1.1 вказаного договору факторингу Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані визначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 1.2 цього договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в день підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно з Додатком№2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» фінансування за договором факторингу № 14102024 від 14.10.2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 487 від 18.10.2024 року /а.с. 77, зворот/ та 14.10.2024 р. між Клієнтом і Фактором відбулося підписання Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 14102024 від 14 жовтня 2024 року /а.с. 17/. Таким чином, як вбачається з витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 14102024 від 14.10.2024 року /а.с. 18/ позивачу передані вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1331536 від 07.12.2023 року, що також підтверджується наданим позивачем Реєстром боржників в частині зобов`язань боржника ОСОБА_1 /а.с. 76-77/.

Слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору факторингу недійсними.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 березня 2021 у справі №607/11746/17).

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд не приймає до уваги доводи відповідача про недоведеність переходу прав вимоги за вказаним договором про споживаче кредитування до позивача.

Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

Однак, всупереч умовам договору, відповідач не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості зі сплати процентів та не повернула тіла кредиту після закінчення строку кредитування.

Водночас, перевіряючи доводи позивача щодо неправомірно нарахованої суми процентів за користування кредитом в межах заявленого позивачем періоду стягнення (в межах строку кредитування), суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

За умовами договору, в п.п.1.5, 3.1, 3.4 встановлено, що фіксована процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредитування, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 договору, залежить від від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку.

22 листопада 2023 року прийнято Закон України N 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон N 3498-IX), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 6 п. 5 Розділу І Закону N 3498-IX) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 13 п. 5 Розділу І Закону N 3498-IX).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

При цьому, згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5 %, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1 %.

Як встановлено вище, що відповідач отримала кредит 07.12.2023 року, тобто до набрання чинності Законом N 3498-IX.

Відповідно до приписів п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону N 3498-IX дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання ним чинності, отже застосовуються і до спірних договірних правовідносин, які тривали після 24.12.2023р.

Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір процентів за користування кредитом не мав виходить за граничні межі відсотків, встановлених законом на момент їх нарахування. Виходячи з викладеного, проценти підлягають розрахунку наступним чином: за період з 07.12.2023 року по 22.04.2024 року в розмірі 69000 грн. (20000 х 2,5 х 138 : 100), за період з 23.04.2024 року по 20.08.2024 року в розмірі 36000 грн. (20000 x 1.5 x 120 : 100); за період з 21.08.2024 року по 14.10.2024 року в розмірі 11000 грн. (20000 x 1 x 55 : 100). Загальна сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача становить 116000 грн.

Також суд зазначає, що на відповідача не розповсюджуються положення ст.9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», що стосуються кредитних правовідносин. Оскільки кредитний договір нею був укладений після 14 квітня 2014 року та після внутрішнього переміщення, яке не було пов`язане з тимчасовою окупацією тієї території, з якої вона вибула.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, що була на момент виниклення кредитних правовідносин ОСОБА_1 , та станом на теперішній час, не надає відповідачу жодних пільг по кредитним договорам.

Тому суд, надані відповідачем копію довідки про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи та копію посвідчення серії НОМЕР_1 її сина ОСОБА_2 не приймає до уваги.

Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом враховується, що у даній справі кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Відповідач не надала суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

З урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у загальному розмірі 136000 грн.

На думку суду, наявність та розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позов задовольнити частково.

З урахуванням викладеного, вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подачу позову пропорційно обсягу задоволених вимог у сумі 2415 грн 30 коп.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» /розташованого за адресою: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, / заборгованість за договором № 1331536 про надання споживчого кредиту від 07 грудня 2023 року в розмірі 136000 грн /сто тридцять шість тисяч грн/ 00 коп., судовий збір в сумі 2415 грн /дві тисячі чотириста п`ятнадцять грн/ 30 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 08.08.2025р.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області А.Р.Курбанова