10.09.2025 Справа № 756/5034/25
Унікальний номер 756/5034/25
Номер провадження 2-п/756/91/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в перегляді заочного рішення

05 вересня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Лисенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бородіна Андрія Валерійовича про перегляд заочного рішення Оболонського районного суд м. Києва від 07 серпня 2025 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 серпня 2025 року позовні вимоги КП ВО «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП ВО «Київтеплоенерго» заборгованість за надані послуги, яка виникла станом на 28 лютого 2025 року у розмірі 136244,86 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.

22 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бородін А.В. зподав заяву про перегляд заочного рішення. В обґрунтування поданої заяви представник відповідача зазначає, що із оскаржуваним заочним судовим рішенням відповідач ознайомилась 13 серпня 2025 року, після отримання його у застосунок «Дія». З ухваленим рішенням відповідач не згодна та вважає, що прийнято без урахування поданої представником відповідача заяви про відкладення розгляду справи від 05 серпня 2025 року, без надання відповідачу копії позовної заяви та можливості підготувати належним чином відзив на позов та надати свої заперечення проти позову.

В заперечення проти позовних вимог вказує, що позовні вимоги заявлені до ОСОБА_1 , тоді як особовий рахунок № НОМЕР_1 з оплати послуг за опалення, постачання гарячої води та теплової енергії відкрито на ОСОБА_2 , відтак позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача. Крім того, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості пред`явлені позивачем з пропуском позовної давності, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку позовної давності, позивачем не надано. З цих підстав просить переглянути заочне рішення від 07 серпня 2025 року та скасувати.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22 серпня 2025 року заяву передано на розгляд судді Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року заяву прийнято до провадження, розгляд заяви призначено на 05 вересня 2025 року то 10:00 год.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 01 вересня 2025 року заяву відповідача ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Допущено ОСОБА_1 до участі в судовому засіданні, призначеному на 05 вересня 2025 року у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, засобами електронного зв`язку.

Відповідач ОСОБА_1 не змогла забезпечити технічної можливості проведення відеоконференції поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua. Оскільки звук в неї був вимкнутий, вона не чула головуючого у справі. Судовий розгляд відбувся без участі відповідача.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши подану заяву про перегляд заочного рішення, матеріали надані в її обгрунтування, матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

Судом встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 серпня 2025 року позовні вимоги КП ВО «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП ВО «Київтеплоенерго» заборгованість за надані послуги, яка виникла станом на 28 лютого 2025 року у розмірі 136244,86 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Як на підставу для скасування заочного рішення відповідач посилається на те, що воно прийнято без урахування поданої представником відповідача заяви про відкладення розгляду справи від 05 серпня 2025 року, без надання відповідачу копії позовної заяви та можливості підготувати належним чином відзив на позов та надати свої заперечення проти позову.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно з п. 4 ч. 7 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом позовна заява з додаткамита ухвалою суду з викликом надсилалась за зареєстрвоаним місцем проживання відповдача : АДРЕСА_1 . Проте, повернулась без вручення із позначенням "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд виконав покладений на нього обов`язок повідомити учасників про дату, час та місце розгляду справи, а відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не скористалися своїм правом взяти участь у судових засіданнях, поважні причини неявки на судові засідання відсутні.

27 травня 2025 року від відповдача надійшло клопотання про вікладення розгляд справи,який призначений на 29 травня 2025 року через перебування за межами України.

За клопотаням відповідача розгляд спаври відкладений на 26 червня 2025 року.

25 червня 2025 року надійшла заява від представника відповідача - Смаля О.П. про вступ у справу в якості відповідача та ознайомлення із матеріалами та відкладення розгляд справи.

За клопотанням представника відповідача, розгляд справи 26 червня 2025 року відкладено до 07 серпня 2025 року.

Відповідач та її представник про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином, щодоводиться довідками про сповіщення (а.с.107,108). В судове засідання не з`явились.

Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

За ч. 7 та ч. 8 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Поважні причини неподання відзиву у встановлений законом строк також відсутні.

12 серпня 2025 року через "Електроний суд" представник відповідача -Бородін А.В. подав відзив на позовну заву.

За змістом ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи у судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема: 1) неявка у судове засідання учасника справи щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зі свого боку, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, утриматися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Судом встановлено, що перше судове засідання по справі призначене на 29 травня 2025 року. 26 травня 2025 року надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи, де зазначалося, що ОСОБА_1 не може бити присутньою у судовому засіданні, призначеному на 29 травня 2025 року. Обгрунтовано подання вказаної заяви було такими доводами: ОСОБА_1 вказала, що перебуває за межами України, ухвалу про відкриття провадження у судовій справі отримати не могла і як наслідок заперечення на позов підготувати до суду в належний строк не мала можливості.

У зв`язку з вказаним клопотанням відповідача судове засідання по розгляду справи відкладено до 26 червня 2025 року.

25 червня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 про вступ у справу як представника, одночасно із вказаною заявою того ж дня надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату, з метою додання додаткового часу для ознайомлення з матеріалами справи представника відповідача і підготовки процесуальних документів по справі, зокрема відзиву на позовну заяву.

У зв`язку з вказаним клопотанням відповідача судове засідання по розгляду справи відкладено до 07 серпня 2025 року.

У судові засідання призначені на 29 травня 2025 року, 26 червня 2025 року та 07 серпня 2025 року відповідач та його представник не з`явилися.

За клопотаннями відповідачки та її представника судові засідання у справі неодноразово відкладалося.

Зазначене свідчить про те, що суд виконав покладений на нього обов`язок повідомити учасників про дату, час та місце розгляду справи, а відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не скористався своїм правом взяти участь у судовому засіданні, поважні причини неподання відзиву також відсутні.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення судом їх переконливості. Відповідач та її представник мали достатньо часу для подання відзиву або інших процесуальних документів по справі. Відзив було подано 12 серпня 2025 року, тобто вже після ухвалення заочного рішення по справі.

Крім того, відповідачем та його представником не надано доказів неможливості подання відзиву у передбачений законом строк, ними також не надано доказів наявності поважних причин порушення вказаного строку.

Отже, доводи заявника, викладені у заяві про перегляд заочного рішення, суд вважає не обґрунтованими, оскільки заявником не надано належних доказів поважності причин неявки у судове засідання, неподання відзиву в встановлений законодавством строк.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути єдиною підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному рішенню повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинно бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

На необхідність з`ясування наявності доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення неодноразово звертав увагу Верховний Суд України при підготовці Узагальнень судової практики щодо ухвалення та перегляду судами заочних рішень, зазначаючи, що зв`язку з практикою скасування заочного рішення без з`ясування, чи є у відповідачів докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, в результаті нове ухвалене рішення після скасування заочного рішення є аналогічним. Тому касаційний суд наголошує, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у цивільно-процесуальному законі.

Враховуючи викладене, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили та є чинним, є порушенням принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення суд встановив, що доводи, викладені відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення, спростовуються дослідженими, викладеними у позовній заяві доказами. Відповідачем не наведено достатньо посилань на докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позовної заяви, та, на які він посилається у заяві, як на підстави скасування заочного рішення, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Щодо доводів представника відповідача про порушення строків позовної давності суд доходить до наступного висновку.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 07 квітня 2025 року, суд приходить до переконання, що позивачем не пропущений строк звернення до суду щодо заявлених вимог, з наступних обставин.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року.

Враховуючи постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 та від 09 грудня 2020 року № 1236 карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався.

Постановою Кабінету міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України відмінені карантинні обмеження з 30 червня 2023 року, встановлені з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Разом з тим, на момент відміни карантину діяли положення п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Пунктом 19 ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02 квітня 2020 року, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02 квітня 2017 року не завершився.

З розрахунку заборгованості, який мститься в матеріалах справи судом встановлено, що станом на березень 2018року відповідач мала передплату, а з квітня 2018 року виникла заборгованість.

З урахуванням вимог чинного законодавства, суд приходить до переконання що КП ВО «Київтеплоенерго» не пропустило строк позовної давності щодо заявлених вимог до ОСОБА_1 .

Отже, будь-яких доказів, які б спростовували правильність висновків суду, викладених у заочному рішенні до заяви про перегляд заочного рішення, так і під час судового розгляду відповідачем не додано.

Відповідач та його представник не зазначили та не надали відповідні підтвердження, що саме завадило їм у передбачений процесуальний строк, для подання заяви про перегляд заочного рішення, ознайомитися із матеріалами справи, подати відповідні докази. Окрім того, до судового розгляду заяви у відповідача та його представника також був значний проміжок часу на ознайомлення з матеріалами справи, підготовки та подачі відзиву.

Підсумовуючи, сукупності обставин, визначених ст. 288 ЦПК України, як підстави для перегляду судового рішення, судом встановлено не було, а відповідачем їх наявність не доведена.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, interalia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Зважаючи на наведену практику ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлялася судом про дату, час та місце розгляду справи, жодних доказів про причини неявки в судове засідання, неподання відзиву своєчасно не надано та зважаючи на ту обставину, що заявником не зазначено доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та не були враховані судом при постановленні заочного рішення, суд приходить до висновку про залишення без задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бородіна А.В. про перегляд заочного рішення Оболонського районного суд м. Києва від 07 серпня 2025 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 285, 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бородіна Андрія Валерійовича про перегляд заочного рішення Оболонського районного суд м. Києва від 07 серпня 2025 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення від 07 серпня 2025 року може бути оскаржено в загальному порядку.

Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 10 вересня 2025 року.

Суддя І.С. Шролик