ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7586/25 Справа № 212/4305/25 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І.Б. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 212/4305/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 13 травня 2025 року, яке ухвалено суддею Чайкіним І.Б. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 травня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він з 31 березня 1998 року працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка»внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 06 серпня 2024 року позивачу первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з наступним переоглядом 10 липня 2026 року.

Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я.

У зв`язку з отриманням хронічних професійних захворювань порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання: змінився характер життя, приступи удушення, кашлю та болю не дають спокійно відпочивати, однак до появи професійного захворювання був активною людиною, на теперішній час будь яке навантаження викликає задишку, кашель та біль позбавився можливості реалізовувати своє уміння працювати, виконувати будь яку фізичну роботу, рухатися легко та вільно, весело відпочивати та знаходитись серед людей, повноцінно спілкуватися з людьми. Через хворобу він не може належним чином слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати різні дії, які потребують фізичного навантаження. Перелічені вище негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес.

У зв`язку з наведеним вище позивач вважає, що йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 520 000 грн, яку просить стягнути з відповідача на свою користь без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 13 травня 2025 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200 000 грн, без утримання податку з доходу фізичних осібта стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 2 000 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди до заявленої позивачем у позові. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановивши факт завдання позивачу моральної шкоди, а також дійшовши обґрунтованого висновку про її задоволення за рахунок відповідача, не підійшов особливо ретельно до того, щоб присуджена ним сума моральної шкоди була домірною завданій позивачу шкоді, з урахуванням принципів розумності, виваженості, справедливості, внаслідок чого визначений судом першої інстанції розмір компенсації є недостатнім для справедливого відшкодування моральних страждань позивача, а також, не навів мотивів, які б свідчили про безпідставність заявленої позивачем суми моральної шкоди.

Відповідач не надав суду будь - яких доказів на виконання ним узятих на себе зобов`язань по створенню для працівника, відповідно до норм законодавства, належних та безпечних умов праці.

У зв`язку з вищенаведеним, беручи до уваги характер, інтенсивність вимушених негативних змін, що настали в житті позивача внаслідок ушкодження здоров`я пов`язаного з умовами виробництва, істотність втрачених ним благ внаслідок ушкодження здоров`я, вік у якому настали негативні зміни, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом збільшення розміру відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу, до заявленого ним у позові.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Зокрема зазначає, що при укладенні трудового договору позивач був повідомлений про умови праці, наявність небезпечних та шкідливих виробничих факторів, та усвідомлював можливість ушкодження здоров`я. Тож позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та судом не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу. На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим.

Вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення, викладені в п. 3 Пленуму Верховного Суду України у Постанові № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Судом надано перевагу доказам позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог щодо покладення на відповідача обов`язку з відшкодування моральної шкоди.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПрАТ «Суха Балка» - адвоката Заклецького В.В., який підтримав доводи апеляційної скарги ПрАТ «Суха Балка» та заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга ПрАТ «Суха Балка» - підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача ПрАТ «Суха Балка», займав різні посади, а саме: з 31 березня 1998 року по 21 липня 1999 року - підземний електрогазозварювальник дільниці № 3 шахта «Фрунзе» АТ «Суха Балка», з 21 липня 1999 року по 14 жовтня 2005 року - підземний електрослюсар по ремонту гірського обладнання шахта «Фрунзе» АТ «Суха Балка», з 14 жовтня 2005 року по 25 січня 2006 року - підземний гірник дільниці № 10 шахта «Фрунзе» АТ «Суха Балка», з 25 січня 2006 року по 11 грудня 2006 року - машиніст бурової установки дільниці № 10 шахта «Фрунзе» АТ «Суха Балка», з 11 грудня 2006 року по 09 квітня 2008 року - підземний електрослюсар дільниці №10 шахта «Фрунзе» АТ «Суха Балка» (а.с.14-17).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 09 травня 2024 року встановлено причини виникнення професійного захворювання, а саме: згідно до п. 18 Акту форми П-4 причинами виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) у позивача є наступні фактори. пил (із вмістом вільного кремнію діоксиду 10-70%) 324 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. На робочому місці концентрація пилу перевищувала гранично-допустиму концентрацію в 1,62 рази згідно «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом МОЗ України від 14 липня 2020 року № 1596; шум: фактичний рівень звукового тиску, еквівалентні рівні шуму становить 102,6 дБА, при нормативному значенні 80. Еквівалентний рівень шуму перевищує допустимий рівень на 22,6 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку». вібрація: фактичне значення еквівалентного корегованого рівня параметра становить 82,9-85,0 при нормативному значенні 76,0. Еквівалентний рівень локальної вібрації по віброприскоренню на 7,5-8,3 дБ перевищує допустимий рівень згідно з вимогами ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної дії». За важкістю праці: незручна робоча поза 45 % при нормативному значенні 25%.

Особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 13 років 01 місяці в шкідливих умовах та неодноразову зміну керівництва підприємства, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи встановити неможливо (а.с.23-27).

Відповідно до висновку МСЕК від 06 серпня 2024 року ОСОБА_1 первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності (з яких: 30% радикулопатія, 20% вібраційна хвороба, 10% ХОЗЛ, 5% по туговухості) з 08 липня 2024 року по 01 серпня 2026 року, третя група інвалідності (а.с.30)

ОСОБА_1 періодично проходить лікування, що підтверджується наданими до матеріалів справи виписками з медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого та медичними висновками лікарської експертної комісії (а.с.31-40).

Встановивши, що позивач ОСОБА_1 втратив професійну працездатність внаслідок отриманих професійних захворювань, у зв`язку з роботою на ПрАТ «Суха Балка» в умовах шкідливих виробничих факторів, що характеризувалися підвищеним рівнем пилу, шуму та фізичного навантаження, суд першої інстанції, керуючись вимогами ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, дійшов висновку щодо завдання позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, у зв`язку з отриманим ним на виробництві відповідача професійними захворюваннями, та обов`язку відповідача ПрАТ «Суха Балка» відшкодувати на користь позивача моральну шкоду, оскільки саме останній є особою, винною в ушкодженні здоров`я позивача на виробництві, яке потягло за собою втрату ним професійної працездатності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з п. 18 Акту форми П-4 причинами виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) у позивача є наступні фактори. пил (із вмістом вільного кремнію діоксиду 10-70%) 324 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3. На робочому місці концентрація пилу перевищувала гранично-допустиму концентрацію в 1,62 рази згідно «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом МОЗ України від 14 липня 2020 року № 1596; шум: фактичний рівень звукового тиску, еквівалентні рівні шуму становить 102,6 дБА, при нормативному значенні 80. Еквівалентний рівень шуму перевищує допустимий рівень на 22,6 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку». вібрація: фактичне значення еквівалентного корегованого рівня параметра становить 82,9-85,0 при нормативному значенні 76,0. Еквівалентний рівень локальної вібрації по віброприскоренню на 7,5-8,3 дБ перевищує допустимий рівень згідно з вимогами ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної дії». За важкістю праці: незручна робоча поза 45 % при нормативному значенні 25%.

Отже, роботодавець ПрАТ «Суха Балка», під час роботи позивача, допустив важкість праці та перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПрАТ «Суха Балка», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «Суха Балка» про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 09 травня 2024 року, затвердженого 10 травня 2024 року встановлено порушення відповідачем законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи.

Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «Суха Балка» щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями, встановлений судом та підтверджений матеріалами справи. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що професійні захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 200 000 грн, суд виходив з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану та відсоток втрати ним професійної працездатності.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов без повного та всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача.

Зокрема, колегія суддів дійшла висновку, що розмір моральної шкоди, визначений судом до стягнення з відповідача на користь позивача без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

При цьому, суд констатував у цій справі, що характер отриманої позивачем травми, що спричинила повну втрату ним професійної працездатності, звільнення з роботи через виявлену невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, визнання позивача особою з інвалідністю І групи безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації, надають йому право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 275 000 грн.

В судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, на теперішній час, втратив професійну працездатність у загальному розмірі 65 % та втановлено третю группу інвалідності, що свідчить про тяжкість та незворотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також неможливість відновлення попереднього стану.

Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки його постійно турбує біль та він періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого професійного захворювання, працю в шкідливих умовах праці на ПрАТ «Суха Балка» протягом 01 років 05 місяців (а.с.26 зазначення професійного маршруту, що слугував виникненню у позивача професійних захворювань), та тривалість праці позивапча в шкідливих умовах праці на іних підприємствах, якими не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів, що потягло втрату працездатності у загальному розмірі 65 % із встановленням третьої групи інвалідності, що безумовно тягне за собою невідворотні зміни, як у професійному, так і у буденному житті позивача, вважає справедливим в його ситуації визначити розмір моральної шкоди у 60 000 грн без урахування податків та інших платежів.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги позивача про присуджена судом першої інстанції сума моральної шкоди була домірною завданій позивачу шкоді, з урахуванням принципів розумності, виваженості, справедливості, внаслідок чого визначений судом першої інстанції розмір компенсації є недостатнім для справедливого відшкодування моральних страждань позивача, оскільки, як вбачається із Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 09 травня 2024 року загальний стаж праці позивача в шкідливих умовах праці становить 13 років 01 місяць, з яких на підприємстві відповідача саме в шкідливих умовах праці позивач відпрацював 01 рік 05 місяців.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 200 000 грн до 60 000 грн, що відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи з аналогічними правовідносинами, є розумним, виваженим і справедливим у його ситуації.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 , змінити, зменшивши цей розмір з 200 000 гривень до 60 000 (шістдесят тисяч) гривень, без урахування податків та інших платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: