Провадження № 2/638/5510/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15.09.2025 Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої Штих Т.В.

за участю секретаря Ковальчук А. П.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -

встановив:

Позивач КП «ХТМ» звернулося до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість в сумі 38464,65 грн; 3% річних у сумі 478,04 грн; інфляційні витрати у сумі 1212,59 грн; судові витрати в розмірі 3117,62 грн.

В обґрунтування заявленого позову комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» зазначає, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами з постачання теплової енергії та гарячої води, але не в повному обсязі сплачують грошові кошти за отримані послуги та абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії, внаслідок чого станом на 01.06.2025 утворилася заборгованість в розмірі 38 464,65 грн; 3% річних у сумі 478,04 грн; інфляційні витрати у сумі 1212,59 грн.

Ухвалою суді від 27 червня 2025 року провадження відкрито.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачі були повідомлені належним чином, однак не використали наданого їм законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за їхньої відсутності до суду не надходило. Відповідачами не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подавався.

Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи одночасне існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 № 1407 Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з теплопостачання. Відповідачі користуються вказаними послугами з теплопостачання, чим підтвердили свою згоду на отримання вказаних послуг, що і призвело до виникнення між ними та позивачем договірних відносин, які регулюються цивільним законодавством.

Відповідно до Відповіді № 1504500, № 1504487 від 23.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

За період з 01.03.2016 по 30.09.2023 відповідачка має заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 37315,65 грн; за період з 01.06.2022 по 30.09.2023 за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії у розмірі 470,40 грн; за період 01.07.2022 по 30.09.2023 за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання у розмірі 678,60 грн, що підтверджено наданим розрахунком.

Згідно ст. 68 ЖК України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189 VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У ст. 541 ЦК України визначено поняття солідарного зобов`язання. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь кого з них окремо.

Заборгованість по оплаті комунальних послуг підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява КП «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання підлягає задоволенню.

У ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також відсотки три відсотка річних від простроченої суми.

Відповідачам нараховано інфляційні витрати в сумі 1212,59 грн, 3% річних в сумі 478,04 грн.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати в розмірі 3028 грн підлягають стягненню з відповідача.

На підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV , ст. ст. 64, 67, 68, 162 ЖК України, ст. ст. 34, 257, 541, 543, 638 639, 642 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263 265, 280 - 282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_3 в ФХОУ АТ «Ощадбанк» м. Харків, МФО 351823, Код ) заборгованість у розмірі 37315,65 грн (Тридцять сім тисяч триста п`ятнадцять гривень шістдесят п`ять копійок); інфляційні витрати у розмірі 1212,59 грн (Одна тисяча двісті дванадцять гривень п`ятдесят дев`ять копійок); 3% річних у розмірі 478,04 грн (Чотириста сімдесят вісім гривень чотири копійки).

Стягнути в пропорційному порядку в рівних частинах з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_3 в ФХОУ АТ «Ощадбанк» м. Харків, МФО 351823, Код ) судові витрати у розмірі 3028 грн (Три тисячі двадцять вісім гривень) по 1514 грн (Одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень) з кожного.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 15.09.2025.

Головуюча: Т. В. ШТИХ