УХВАЛА

08 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 182/2996/20

провадження № 61-7265 св 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В. розглянув заяву судді Пророка В. В. про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Айріс ТК», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи: приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережний Олександр Сергійович, приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігунов Сергій Олександрович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазуренко Сергій Вячеславович, про визнання права власності, визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання здійснення державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , подану її представником - адвокатом Крихтою Аллою Анатоліївною, на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

1. У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

2. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.

3. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково:

3.1. рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року скасоване у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 : про скасування права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Айріс ТК» на вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару «Камелія» загальною площею 306,1 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (далі - приміщення кафе-бару «Камелія») (рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 січня 2018 року, індексний номер: 39293779); про скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на вбудоване нежитлове приміщення кафе-бару «Камелія» (рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 16 грудня 2017 року, індексний номер: 38774194); про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного майна, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (серія та номер реєстрації: РН899, рішення приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігунов С. О. від 16 грудня 2017 року); про зобов`язання зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) наступні об`єкти нерухомого майна: вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 216,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 116, номер запису про право власності: 24833933, зробленого 14 лютого 2018 року на підставі рішення про державну реєстрацію від 13 лютого 2018 року індексний № 39676131); вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 89,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 116, номер запису про право власності: 24834626 від 14 лютого 2018 року, зробленого на підставі рішення про державну реєстрацію від 13 лютого 2018 року індексний № 39677245);

3.2. у зазначеній частині ухвалене нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог;

3.3. у іншій частині рішення суду першої інстанції залишене без змін.

4. 13 травня 2024 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Крихтою А. А. засобами поштового зв`язку до Верховного Суду подана касаційна скарга на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року, у якій, з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, міститься прохання скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

5. Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2024 року відкрите провадження у цій справі та витребувані з суду першої інстанції матеріали справи.

6. Вказана ухвала, на підставі частини третьої статті 415 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), була оформлена суддею Петровим Є. В., оскільки Пророк В. В. , як суддя-доповідач у цій справі, не згоден з відкриттям касаційного провадження - на його переконання у відкритті касаційного провадження у цій справі слід було відмовити, про що детально описано в його окремій думці від 01 липня 2024 року.

7. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями з метою приведення у відповідність складу постійної колегії справа розподілена колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

8. 11 серпня 2025 року суддя Пророк В. В. заявив про самовідвід у справі, оскільки є обставини, які можуть викликати сумніви в його об`єктивності та неупередженості.

9. Суддя Пророк В. В. зазначив, що саме з підстав висловлення ним окремої думки щодо результатів розгляду касаційної скарги Верховний Суд вже відводив його від участі у розгляді справи № 757/7499/17-ц (провадження № 61?9313 св 20) (ухвала Верховного Суду від 20 березня 2024 року) та справи № 456/253/22 (провадження № 61-6231 ск 24) (ухвала Верховного Суду від 12 липня 2024 року), справи № 461/6975/23 (провадження № 61-8129 св 24) (ухвала Верховного Суду від 06 листопада 2024 року) та справи № 2-750/11 (провадження № 61-7603 св 24) (ухвала Верховного Суду від 18 грудня 2024 року). Тому, оскільки в його окремій думці від 01 липня 2024 року була фактично викладена його правова позиція щодо результатів розгляду Верховним Судом справи № 182/2996/20, задля недопущення виникнення обставин які могли б викликати у учасників справи, зокрема у ОСОБА_2 , та сторонніх спостерігачів сумніви щодо неупередженості судді та забезпечення довіри учасників справи до судових рішень Верховного Суду, на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, він й заявив про самовідвід від розгляду справи № 182/2996/20 (провадження № 61-7265 св 24).

10. ЦПК України в частині першій статті 2 регламентує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

11. Частиною першою статті 39 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

12. Зокрема, згідно із пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

13. Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

14. Як зазначає Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення від 24 травня 1989 року у справі «Гаусшильдт проти Королівства Данії» (Hauschildt v. Denmark, заява № 10486/83, § 48)).

15. Відповідно до статті 6 § 1 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї (далі - Конвенція) право на справедливий судовий розгляд вимагає слухання справи «незалежним та безстороннім судом» (рішення ЄСПЛ від 06 травня 2003 року у справі «Клейн та інші проти Нідерландів» (Kleyn and Others v. the Netherlands [ВП], заяви № № 39343/98, 39651/98, 43147/98 та 46664/99, §§ 190-192)).

16. Стаття 6 § 1 Конвенції вимагає від суду у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість, зазвичай, означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, §§ 42, 44); рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Мікалефф проти Мальти» (Micallef v. Malta [ВП], заява № 17056/06, § 93).

17. Існування неупередженості повинно бути визначено за наступними критеріями: суб`єктивний тест, що вивчає персональні переконання і поведінку конкретного судді, з метою визначення чи існувало неупереджене або суб`єктивне ставлення судді у конкретній справі. Відповідно до об`єктивного тесту визначається чи суд, а також, серед іншого, його структура, забезпечила відповідні гарантії для виключення легітимних сумнівів стосовно його неупередженості (зазначене вище рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Мікалефф проти Мальти», § 93).

18. Також у рішенні ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine, заява № 33949/02, §§ 49-52) вказано, що наявність безсторонності відповідно до статті 6 § 1 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що під час вирішення того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

19. Наявність безсторонності для цілей статті 6 § 1 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ від 24 травня 1989 року у зазначеній вище справі «Гаусшильдт проти Королівства Данії», § 46).

20. Крім цього, згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і соціальної ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

21. З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду зробила висновок про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви про самовідвід судді Пророка В. В.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Заяву судді Верховного Суду Пророка Віктора Васильовича про самовідвід задовольнити.

2. Відвести суддю Пророка Віктора Васильовича за його заявою від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Айріс ТК», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи: приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бережний Олександр Сергійович, приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мігунов Сергій Олександрович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазуренко Сергій Вячеславович, про визнання права власності, визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання здійснення державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , подану її представником - адвокатом Крихтою Аллою Анатоліївною, на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року.

3. Передати цивільну справу № 182/2996/20 для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров