Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6956/22
Номер провадження2/711/28/25
РІШЕННЯ
27 серпня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Казидуб О. Г.
при секретарі: Шульга А.В.
прокурора: Святокум О.С.
представника відповідача за дорученням: Слинько М. Г.
представника відповідача-адвоката: Ульянов О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Черкаської окружної прокуратури Троцько Євгенія до Черкаської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, скасування державної реєстрації права власності, витребування земельної ділянки, -
Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури Троцько Євгеній (м. Черкаси, вул.. Б. Хмельницького, 60) звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Черкаської міської ради (м. Черкаси, вул.. Б. Вишневецького, 36) , ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, скасування державної реєстрації права власності, витребування земельної ділянки.
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Черкаської міської ради від 26.12.2019 № 2-5670 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка)» затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , громадянці ОСОБА_1 (пункт 1 рішення).
Відповідно до Генерального плану міста Черкаси, затвердженого рішенням сесії Черкаської міської ради від 29.12.2011 № 3-505. На вищезазначеній земельній ділянці передбачена реконструкція садибної забудови під зелені насадження загального користування.
Згідно плану зонування території міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 04.12.2014 № 2-513, земельна ділянка належить до рекреаційної зони озеленених територій загального користування «Р-3(Ж-1)».
Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства в процесі укладення цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок та встановленого порядку набуття та реалізації права на землю Черкаською міською радою.
Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать, зокрема, землі під об`єктами природно-заповідного фонд, історико-культурного та оздоровчого призначення.
25.02.2021 Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області на адресу Черкаської міської ради внесено клопотання з питань дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельною ділянкою № 40-ДК/0013/КВ/06/01/-21 у зв`язку з тим, що рішення Черкаської міської ради від 26.12.2019 № 2-5670 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка)» прийнято з порушенням вимог статті 83 та пункту 3 статті 186-1 Земельного кодексу України, а тому воно підлягає приведенню до вимог чинного законодавства.
Листом від 14.04.2021 № 4625-01-25 Черкаська міська рада поінформувала Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про неможливість скасування вказаного рішення.
Разом з тим, під час прийняття рішення Черкаською міською радою від 26.12.2019 № 2-5670 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка)» допущено ряд порушень вимог закону, а тому воно є незаконним та підлягає скасуванню у судовому порядку з наступних підстав.
Отже, спірна земельна ділянка на час прийняття зазначеного рішення не могла бути передана Черкаською міською радою ОСОБА_1 з метою будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, оскільки остання не відповідала чинній на той час містобудівній документації м. Черкаси, а саме Генеральному плану м. Черкаси, затвердженому рішенням Черкаської міської ради від 29.12.2011 № 3-505 та Плану зонування території міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 04.12.2014 № 2-513.
З огляду на викладене вище, рішення Черкаської міської ради № 2-5670 від 26.12.2019 суперечить вимогам статей 17, 18, 21, 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та статей 83, 186-1 Земельного кодексу України, а тому є незаконними та підлягає скасуванню в судовому порядку.
Крім цього, рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 № 5-318 затверджено містобудівну документацію «Внесення змін до Генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)».
Однак, вказана актуалізація Генерального плану м. Черкаси щодо спірної земельної ділянки, на момент прийняття оскаржуваного рішення міської ради № 2-5670 від 26.12.2019, проведена не була.
Щодо неможливості передачі земельної ділянки для будівництва за відсутності затвердженого історико-архітектурного опорного плану м. Черкаси зазначають наступне.
У разі не затвердження історико-архітектурного опорного плану населеного місця, що внесене до Списку історичних населених місць України, проектна документація на нове будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт (крім реконструкції та капітального ремонту квартир чи окремих приміщень, які здійснюються без зміни об`ємно-просторових характеристик) у межах історичного ареалу розробляється з урахуванням вимог історико-містобудівного обґрунтування, порядок розроблення якого визначається наказом Мінкультури та Мінрегіону (установлено, що вимоги, зазначені в абзаці застосовуються до 01.01.2019).
З урахуванням внесених законодавчих змін, з 01.01.2019 за умови відсутності історико-архітектурного опорного плану будь-яке нове будівництво, реконструкція та капітальний ремонт (крім реконструкції та капітального ремонту квартир чи окремих приміщень, які здійснюються без зміни об`ємно-просторових характеристик) в історичних населених місцях, у тому числі в тих, де визначені історичні ареали, є неможливим, протиправним, незаконним.
Листом Міністерства культури України від 26.04.2018 № 638 надані роз`яснення обласним державним адміністраціям щодо неможливості здійснення нового будівництва в населених пунктах, віднесених до Списку історичних населених місць України. Міністерством культури та інформаційної політики України на адреси обласних державних адміністрацій направлено рекомендаційний лист від 11.08.2020 № 9996/6.11.6 щодо необхідності додержання вимог статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», інших законодавчих вимог в частині розробки та затвердження в установленому порядку історико-архітектурного опорного плану як складової Генерального плану міста.
Будівництво на зазначеній земельній ділянці суперечить вимогам статей 34, 37 ЗУ «Про охорону культурної спадщини», наказу Держкомзему України від 23.07.2010 № 548, відповідно до якого, землі історико-культурного призначення використовуються: 0801 для охорони об`єктів культурної спадщини; 0802 для розміщення музейних закладів; 0803 для іншого історико-культурного призначення; 0804 для цілей 0801-0803 та для збереження земель природно-заповідного фонду.
Вищевказані обставини не були враховані під час прийняття рішення Черкаської міської ради від 26.12.2019 № 2-5670.
З 01 січня 2019 року за умови відсутності історико-архітектурного опорного плану будь-яке нове будівництво, реконструкція та капітальний ремонт (крім реконструкції та капітального ремонту квартир чи окремих приміщень, які здійснюються без зміни об`ємно-просторових характеристик) в історичних населених місцях, у тому числі в тих, в яких визначені історичні ареали, є неможливим.
Вважає, що рішення Черкаської міської ради від 26.12.2019 № 2-5670 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка)» підлягає визнанню незаконним та скасуванню.
Відносно правових підстав скасування права приватної власності на земельну ділянку та підстави її витребування зазначають наступне.
Зазначають, що ОСОБА_1 , отримуючи спірну земельну ділянку у власність для індивідуального житлового будівництва могла усвідомлювали, що її надання відбувається Черкаською міською радою на підставі рішення № 2-5670 від 26.12.2019 з порушенням вимог земельного законодавства України.
Щодо питання суб`єкта, який уповноважений здійснювати функції захисту інтересів держави у спірних правовідносинах зазначають, що позов поданий в межах спору про право розпорядження земельною ділянкою, у якому територіальна громада міста Черкаси є учасником цивільних відносин та стороною спору. Територіальна громада здійснює свої цивільні права та обов`язки через орган місцевого самоврядування в межах його компетенції, встановленої законом - Черкаську міську раду, замість якої й діє прокурор (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 справа № 910/5201/19).
Зважаючи на той факт, що Черкаська міська рада не вправі самостійно скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів прокурор в межах повноважень, визначених статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», набуває підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді.
Щодо наявності підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді у спірних правовідносинах зазначають, що пред`явлення даного позову спрямоване на відновлення порушеного права територіальної громади м. Черкаси на належне розпорядження землями комунальної форми власності, інститут якого закріплений Державою на конституційному та законодавчому рівні в частині гарантування можливості розпоряджатись землями загального користування представникам всієї територіальної громади.
Разом з тим вбачається, що підставами для скерування даного позову до суду про скасування спірного рішення Черкаської міської ради та набутих на його підставі особою прав, в розумінні статті 23 Закону України «Про прокуратуру», є неспроможність органу місцевого самоврядування захистити встановлений Державою інститут, яким закріплено порядок розпорядження та користування комунальними землями в інтересах всієї територіальної громади, через судові інстанції або у досудовому порядку.
18 січня 2023 року ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
06 лютого 2023 року через канцелярію суду представник Черкаської міської ради за дорученням Слинько Максим Геннадійович через канцелярію суду надав Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що прокуратурою не обґрунтовано належним чином наявність підстав для звернення із таким позовом до суду в інтересах саме держави в особі територіальної громади м. Черкаси.
Вважають, що позов є необґрунтованим, а тому не підлягає до задоволення через відсутність порушених прав та інтересів.
Земельна ділянка належить до комунальної власності і питання розпорядження землями територіальних громад належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.
Зауважує, що прокурором не надано належних та допустимих доказів того, що цільове призначення спірної земельної ділянки було змінено. Рішення прийнято в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством, а тому, відсутні підстави для його скасування.
Спірне рішення прийнято у спосіб, передбачений ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Враховуючи, вищевикладене, рішення прийнято в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством, а тому відсутні підстави для його скасування.
Відносно відсутності порушень вимог містобудівного та земельного законодавства зазначає, що доводи прокуратури про те, що проект землеустрою не був погоджений не відповідають дійсності, оскільки прокуратурою не надано належних та відповідних доказів такого непогодження.
Зазначає, що рішення №34 від 29.08.1991, на яке посилається прокурор, прийняте на підставі Інструкції по організації зон охорони нерухомих пам`яток історії та культури СРСР, затвердженого наказом Міністерства культури СРСР №34 від 24.01.1986, який не має жодного відношення до природоохоронного законодавства.
Доводи прокурора про перебування переданої ОСОБА_1 земельної ділянки нібито в межах заповідної території «Черкаські берегові схили» є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять документів, якими визначено межі зазначеної території та безпосередніх графічних зображень таких територій, зокрема з зображенням розміщення переданої ОСОБА_1 земельної ділянки.
За таких обставин, доводи прокурора про нібито передання ОСОБА_1 земельної ділянки під об`єктами природно-заповідного фонду та у зв`язку з цим порушення вимог п. «в» ч. 4 ст. 83 ЗК України є безпідставними та не заслуговують на увагу.
Крім того, не заслуговують на увагу й доводи прокурора про порушення п. «а» ч.4 ст. 83 ЗК України про нібито передачу ОСОБА_1 земель загального користування, оскільки знаходження на земельній ділянці зелених насаджень не надає такій земельній ділянці статусу земель загального користування.
Зауважує, що прокурором не доведено взагалі наявності на спірній земельній ділянці зелених насаджень.
Відносно відсутності історико-архітектурного опорного плану зазначає, що зазначає, що таке твердження прокурора є хибним та не міститься в жодному законі України, а тому є лише необґрунтованим припущеннями, які не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскарження рішення Черкаської міської ради 26.12.2019 №2-5670 з цих підстав є необґрунтованим.
Щодо обраного способу захисту, а саме витребування майна зазначає, що прокуратура не є власником земельної ділянки та не наведено достатніх підстав, визначених ч. 1 ст. 388 ЦК, які б давали право на витребування майна з чужого незаконного володіння.
Вказує, що спосіб захисту обраний Позивачем як то витребування у Відповідача частини земельної ділянки не є ефективним способом захисту.
Наголошує на тому, що представництво інтересів держави в суді має здійснюватися саме прокуратурою, а не прокурором як працівником.
Просить суд в задоволенні позовних вимог заступника керівника Черкаської окружної прокуратури Троцька Є.В. в інтересах територіальної громади м. Черкаси до Черкаської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, скасування державної реєстрації права власності, витребування земельної ділянки відмовити в повному обсязі.
10 лютого 2023 року через електронну адресу суду адвокат Ульянов Сергій Миколайович, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , надав Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що рішення Черкаської міської ради від 26.12.2019 року № 2-5670 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка)» прийнято з суворим дотриманням вимог закону та на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року по справі № 580/226/19.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено та визнано дії Управління планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради щодо непогодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0209 га у власність ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) протиправними. Зобов`язано управління планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0209 га у власність ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та прийняти рішення про погодження проекту відповідно до діючого законодавства.

Вищезазначене рішення було переглянуто Шостим апеляційним адміністративним судом та постановою від 30 червня 2020 року залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Отже, судовим рішенням встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться на території садибної житлової забудови, а реконструкція даної садибної житлової забудови під зелені насадження передбачена лише у перспективі і можлива тільки після припинення права власності у громадян на земельні ділянки. Тобто, Управління планування та архітектури Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради прийняло рішення про погодження проекту землеустрою, а Черкаською міською радою про затвердження проекту землеустрою та передачу громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,0209 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Вказує, що відповідно до рішення Черкаської міської ради від 26.12.2019 року № 2-5670 земельна ділянка з к/н: :01:001:0075 відноситься до категорії земель: Землі житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням:02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зазначає, що прокуратурою не обгрунтовано належним чином наявність підстав для звернення із таким позовом до суду в інтересах саме держави в особі територіальної громади м. Черкаси.

Вказує, що позов є неогунтованим, а тому не підлягає до задоволення через відсутність порушених прав та інтересів.

Прокурором не надано належних та допустимих доказів того, що цільове призначення спірної земельної ділянки було змінено.

Звертає увагу суду, що прокуратурою взагалі не надано жодного доказу забудови (нового будівництва, реконструкції та/або капітального ремонту об`єктів) на переданій ОСОБА_1 земельній ділянці.

Витребувати у ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :01001:0075 площею 0,0209 га неможливо, оскільки, в Державному земельному кадастрі відсутня земельна ділянка з таким кадастровим номером та такої площі, як об`єкт цивільних прав.

Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

01 серпня 2023 року ухвалою суду провадження у справі зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судових рішень у справі № 925/1133/18 та опублікування повного тексту постанови.

28 листопада 2024 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання.

27 лютого 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі, призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Прокурор Святокум Олександр Сергійович в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Представник відповідача Черкаської міської ради за дорученням Слинько Максим Геннадійович в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі.

Адвокат Ульянов Сергій Миколайович, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення повному в повному обсязі.

За правилами статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Черкаської міської ради від 26.12.2019 № 2-5670 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка)» затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , громадянці ОСОБА_1 (пункт 1 рішення).

Відповідно до пункту 2 вказаного рішення, передати громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_2 , площею 0,0209 га (кадастровий номер :01:001:0075) безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно з висновком управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування № 36798-з від 21.05.2019 на земельну ділянку по АДРЕСА_3 , біля домоволодіння № 94 (див. викопіювання від 16.08.2017), наявні містобудівні обмеження та обтяження землекористування, пов`язані із розміщенням земельної ділянки в межах заповідної території «Черкаські берегові схили», зони городищ зарубинецької культури, із реалізацією містобудівної документації.

Відповідно до Генерального плану міста Черкаси, затвердженого рішенням сесії Черкаської міської ради від 29.12.2011 № 3-505. На вищезазначеній земельній ділянці передбачена реконструкція садибної забудови під зелені насадження загального користування.

Згідно плану зонування території міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 04.12.2014 № 2-513, земельна ділянка належить до рекреаційної зони озеленених територій загального користування «Р-3(Ж-1)».

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 316613488 від 02.12.2022, 16.01.2020 за номером 35129811 на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0075 площею 0,0209 га зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1 .

Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства в процесі укладення цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок та встановленого порядку набуття та реалізації права на землю Черкаською міською радою.

Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 03.02.2021 № 40-ДК/44/АП/09/01/-21 та відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0075 встановлені обмеження у використанні земельної ділянки пов`язані із розміщенням її в межах заповідної території «Черкаські берегові схили», зони городищ зарубинецької культури, передбачена реконструкція садибної забудови під зелені насадження загального користування, земельна ділянка належить до рекреаційної зони озеленених територій загального користування «Р-3(Ж-1)».

Встановлено, що Рішенням Черкаської міської ради № 2-5670 від 26.12.2019 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка) вирішено: «1. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 , громадянки ОСОБА_1 . 2. Передати громадянці ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 0,0209 га (кадастровий номер :01:001:0075) безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно з висновком управління планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування № 36798-з від 21.05.2019 на земельну ділянку по АДРЕСА_3 , біля домоволодіння АДРЕСА_2 наявні містобудівні обмеження та обтяження землекористування, пов`язані із розміщенням земельної ділянки в межах заповідної території «Черкаські берегові схили», зони городищ зпарубинецької культури, із реалізацією містобудівної документації. Відповідно до генерального плану міста, затвердженого рішенням сесії Черкаської міської ради від 29.12.2011 № 3-505. На вищезазначеній земельній ділянці передбачена реконструкція садибної забудови під зелені насадження загального користування. Відповідно до плану зонування території м. Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 04.12.2014 № 2-513, земельна ділянка належить до рекреаційної зони озеленених територій загального користування «Р=3 (Ж-1)». 3. Земельну ділянку віднести до категорії земель житлової та громадської забудови. Цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ 02.01).».

Також, згідно з рішенням Черкаської міськради від 13 травня 2021року №5-318 «Про затвердження містобудівної документації «Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)», яким, вирішено наступне: затверджено містобудівну документацію «Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)», розроблену Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут Харківпроект»; внесені зміни до генерального плану міста Черкаси, затвердженого зазначеним рішенням від 29 грудня 2011 року № 3-505 «Про затвердження Генерального плану міста Черкаси» згідно з містобудівною документацією, відповідно до пункту 1 цього рішення; встановлено, що після набрання чинності цим рішенням застосуванню підлягають положення генерального плану міста Черкаси з урахуванням внесених змін (актуалізації); зупинена дія Плану зонування території міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міськради від 04 грудня 2014 року № 2-513 «Про затвердження Плану зонування території міста Черкаси», у частині, що суперечить внесеним змінам до цього генерального плану міста Черкаси.

Таким чином, у відповідності зі змінами до генерального плану міста, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0075 відноситься до території садибної забудови, на якій можливо здійснювати будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Земля, водні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (статті 13, 14 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі (частини перша, друга статті 18, стаття 19 Земельного кодексу України; надалі ЗК України).

Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно з пунктом а) ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Частиною 2 ст.116 ЗК України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною першою статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з пунктом 1 статті 10, пунктом 5 статті 16, статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради представляють інтереси територіальної громади та здійснюють повноваження власника майна.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до статті 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Як встановлено в судовому засіданні рішенням Черкаської міської ради № 3-346 від 09.02.2021 передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_2 .Даним рішенням зазначену земельну ділянку віднесено до категорії земель житлової та громадської забудови. Цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка (код КВЦПЗ - 02.01).

Відповідно до статті 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Статтею 39 ЗК України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно з пунктами 2, 7 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» інструментом державного регулювання планування територій є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів.

Статтею 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»передбачено, що планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно до статей 25, 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій. Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, обов`язковий для врахування під час розроблення землевпорядної документації. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Отже, на думку суду, відповідно до наведених положень Закону генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні.

Враховуючи вищевикладені правові норми, для правильного вирішення спору необхідно встановити, чи передбачена можливість передачі спірної земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд містобудівною документацією, зокрема, генеральним планом міста Черкаси.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги той факт, що рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 № 5-318 «Про затвердження містобудівної документації «Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)» зупинено дію Плану зонування території міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 04 грудня 2014 року № 2-513, затверджено відповідні зміни до Генерального плану міста Черкаси, та у відповідності до змін до генерального плану міста, спірна земельна ділянка по АДРЕСА_2 площею 0,0209 га (кадастровий номер :01:001:0075 відноситься до території садибної забудови, на якій можливо здійснювати будівництво житлового будинку, тому, в даному випадку суд не вбачає порушення прав та інтересів як позивача так і Черкаської міської ради, як розпорядника земель територіальної громади.

А тому, суд вважає, що вищевикладене є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення Черкаської міської ради від 26.12.2019 № 2-5670 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка)».

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного суду від 06.09.2023 по справі № 712/3869/20, а саме, що «…враховуючи ту обставину, що на момент розгляду справи внесені відповідні зміни до Генерального плану м. Черкаси, колегія судів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку із недоведеністю позивачем порушення його прав оспорюваним рішенням….».

Відносно доводів позивача про віднесення спірної земельної ділянки до земель природо-заповідного фонду та про неможливість передачі земельної ділянки для будівництва за відсутності затвердженого історико-архітектурного опорного плану м. Черкаси, суд зауважує, що вони не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду справи та не можуть бути взятими до уваги.

Як вбачається із Висновку щодо погодження відведення земельної ділянки площею 0,0209 та для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою : АДРЕСА_2 від 24.05.2019 № 02/01-03-09/487, наданого Департаментом культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації, «зазначена земельна ділянка знаходиться в межах пам`ятки археології культурний шар пізньосередньовічних Черкас (державний реєстраційний № 3966). Обстеженням встановлено, що культурний шар в межах ділянки знищений пізніми перекопами ХІХ-ХХ ст. Департамент культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації погоджує відведення земельної ділянки площею 0,0209 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 .».

Згідно ст. 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» (у редакції чинній на момент відведення спірної земельної ділянки) за видами об`єкти культурної спадщини поділяються, в тому числі, на археологічні - рештки життєдіяльності людини (нерухомі об`єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок, укріплень, військових таборів, виробництв, іригаційних споруд, шляхів, могильники, культові місця та споруди, їх залишки чи руїни, мегаліти, печери, наскельні зображення, ділянки історичного культурного шару, поля давніх битв, а також пов`язані з ними рухомі предмети), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації.

Стаття 37 ст. 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» (у редакції чинній на момент відведення спірної земельної ділянки) встановлює, що метою захисту об`єктів археології, у тому числі тих, що можуть бути виявлені, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених Земельним кодексом України, погоджуються органами охорони культурної спадщини.

Тобто , враховуючи відсутність будь-яких археологічних об`єктів на спірній земельній ділянці (відсутність культурного шару), земельна ділянка не відносилась до земель історико-культурного призначення за всіма ознаками, а всі процедури захисту культурної спадщини були дотримані.

У справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відносно позовної вимоги щодо витребування у ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради земельну ділянку площею 0,0209 га, яка мала кадастровий номер :01:001:0075 в координатах, межах та конфігурації, що була передана рішенням Черкаської міської ради № 2-5670 від 26.12.2019 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка)» шляхом виготовлення технічної документації щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0076 площею 0,0318 га., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 338 ЦК України, визначено виключні випадки, які не підлягають розширеному тлумаченню, витребування майна від добросовісного набувача за відплатним договором.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Вказані положення вказують, по-перше, на те що майно може бути витребувано лише власником, по-друге, що таке витребування відбувається за певних обставин.

Враховуючи вищевикладені, фактичні обставини та зважаючи на те, що рішення Черкаської міської ради від 26.12.2019 року № 2-5670 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка)» прийнято Черкаською міською радою в межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0076 площею 0,0318 га. відчужена особою, яка мала на це право.

З вищевикладеного вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, за наявності права на таке отримання та отримавши її від особи, яка мала законні права і повноваження на її відчуження, тому, вона не є особою, яка незаконно заволоділа майном.

В судовому засіданні не встановлено порушення прав та інтересів як позивача так і Черкаської міської ради, як розпорядника земель територіальної громади, та відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення Черкаської міської ради № 2-5670 «Про передачу земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 громадянці ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка)», а тому, позовна вимога позивача про витребування земельної ділянки, не підлягає до задоволення.

В постанові Верховного Суду від 02.08.2023 у справі № 308/8629/19 зазначено, що «при розгляді справи щодо застосування положень ст. 388 ЦК України в поєднанні з положеннями ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «…суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном, як про це зазначала раніше Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.11.2018у справі № 488/6211/14-ц, а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням».

Втрата добросовісним набувачем свого статусу суперечить ст. 388 ЦК України та призводить до позбавлення його майна, що змушує добросовісного набувача самостійно шукати способи відшкодування своїх втрат. Це, на погляд Суду, є неприпустимим, оскільки покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар, про що йдеться, зокрема, в п. 6.53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021у справі № 925/1351/19.

Посилання Черкаської міської ради та ОСОБА_1 на той факт, що прокурор не може бути стороною в даному провадженні, постільки прокуратурою не обґрунтовано належним чином наявність підстав для звернення з таким позовом до суду в інтересах держави в особі територіальної громади м.Черкаси та в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, не може бути взято судом до уваги.

Так, в Постанові Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 804/4885/18 зазначено, що під «інтересом держави» слід розуміти, у тому числі, такий, який охоплює інтереси мешканців територіальної громади. Як зазначив позивач, орган контролю не вжив заходів в межах власної компетенції для усунення порушень з метою захисту інтересів держави, тому і був поданий вказаний до суду позов.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї із сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Так у справі «Менчинська проти Російської Федерації» справа № 42454/02 від 15.)1.2009 року, ЄСПЛ зазначив, що сторонами цивільного провадження виступають позивач та відповідач, яким надаються рівні права. Підтримка, що надається прокуратурою одній із сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадку, коли потрібно захистити інтереси держави.

Виходячи зі змісту статей 13,14 Конституції України власником землі є Український народ, орган місцевого самоврядування, розпоряджаючись землею, лише діє від імені власника.

Тому, на думку суду, прокурор, пред`являючи даний позов, діяв саме в інтересах територіальної громади, як складової Українського народу, а відтак мав підстави для звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 13, 18, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.16, 182, 328, 387, 388 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги заступника керівника Черкаської окружної прокуратури Троцько Євгенія до Черкаської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, скасування державної реєстрації права власності, витребування земельної ділянки залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11 вересня 2025 року (з врахуванням вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб