Ухвала

Іменем України

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 677/1657/24

провадження № 61-11303ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Небилицею Ростиславом Васильовичем, на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 01 серпня 2025 року в складі колегії суддів: Спірідонової Т. В., Гринчука Р. С., Костенка А. М., в справі за позовом кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області в складі судді: Васільєва С. В., від 04 лютого 2025 року:

позов кредитної спілки «Центр фінансових послуг» задоволено;

стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором № В36/0287/19/48/99СЗ від 24 вересня 2019 року у розмірі 35 420,53 грн;

вирішено питання про розподіл судових витрат.

30 червня 2025 року через підсистему Електронний суд не погоджуючись із рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Небилицю Р. В., подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 03 липня 2025 року:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору на підставі заявлених вимог відмовлено;

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її адвокатом Небилицею Р. В., на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року залишено без руху;

надано строк 10 днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до Хмельницького апеляційного суду в електронній формі докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції та оригіналу квитанції (платіжного доручення), що підтверджує сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн або надання доказів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору;

вказано, що у разі невиконання вимоги суду до зазначеного строку апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить поновити їй строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, визнати причини пропуску поважними, з посилаючись на те, що їй не було відомо про розгляд справи в суді першої інстанції, позовної заяви вона не отримувала, копія рішення надійшла до електронного кабінету її представника 29 травня 2025 року;

днем вручення судового рішення, зокрема, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

встановлено, що рішення суду першої інстанції ухвалено 04 лютого 2025 року за відсутності учасників справи. Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення слідує, що конверт із копією рішення для ОСОБА_1 повернувся до суду із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Згідно із загальнодоступними даними з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішення суду від 04 лютого 2025 року в справі № 677/1657/24 надіслано судом 04 лютого 2025 року, зареєстровано 04 лютого 2025 року та забезпечено надання загального доступу - 05 лютого 2025 року. Апеляційна скарга на рішення подана представником відповідачки в електронній формі через підсистему «Електронний суд» 30.06.2025, тобто з пропуском тридцятиденного строку. При цьому доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції відповідачкою або її представником не надано, лише вказано в апеляційній скарзі, що 29 травня 2025 року представник відповідача отримав копію рішення в електронному кабінеті. З урахуванням викладеного суд позбавлений можливості вирішити питання поважності причин прописку строку на апеляційне оскарження без належного обґрунтування даного клопотання;

в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору, враховуючи її майновий стан. На підтвердження свого майнового стану ОСОБА_1 надала копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 26 червня 2025 року, згідно з якими доходи ОСОБА_1 у травні 2024 року становлять 152 599 грн від продажу нерухомого майна, а у червні 2024 року сума доходу складає 200 грн - заробітна плата. Проте, надані відомості не відображають інформації про об`єктивний майновий стан апелянта та не підтверджують, що ОСОБА_1 за 2024 рік більше не отримувала доходів з інших джерел. Оскільки, подані відомості не відображають реального доходу ОСОБА_1 , тому апелянт не підлягає звільненню від сплати судового збору з даних підстав. ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3 633,60 грн. Апелянту необхідно подати до суду в електронній формі через підсистему «Елекронний суд» докази сплати судового збору або підстави звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 18 липня 2025 року:

визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року, які вказані представником ОСОБА_1 - адвокатом Небилицею Р. В. заяві про усунення недоліків апеляційної скарги від 15 липня 2025 року;

продовжено строк для усунення недоліків, визначений ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 03 липня 2025 року на 10 днів для надання до суду клопотання про поновлення строку із зазначенням поважних та обґрунтованих причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

15 липня 2025 року на виконання вимог ухвали суду без руху від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, в якій апелянтка просить визнати поважними причини пропуску строку для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та поновити строк та долучила докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у визначеному судом розмірі. На обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що 30 квітня 2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Небилицею Р. В. укладено договір про надання правничої допомоги. В цей же день представником відповідача подано до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. 01 травня 2025 відповідний доступ до електронної справи було надано, проте не в повному обсязі. Так, у матеріалах містилося рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року, проте була відсутня позовна заява з додатками. Відсутність позовної заяви та доданих до неї матеріалів не було виявлено відразу. В зв`язку з певною завантаженістю представник відповідача ознайомився з наявними в електронному суді матеріалами приблизно 22-25 травня 2025 року і тільки тоді виявив нестачу частини документів, важливих для написання апеляційної скарги. Матеріали позову надійшли до електронного кабінету представника відповідача лише 29 травня 2025 року. За результатами ознайомлення з усіма матеріалами справи відбулося написання апеляційної скарги, яку направлено до суду апеляційної інстанції 30 червня 2025 року (30- денний строк для подачі апеляційної скарги після отримання усіх матеріалів спливав у вихідний день - суботу - 28 червня 2025 року, тому скарга подана у перший робочий день після вихідних - 30 червня 2025 ркоу, що узгоджується з частиною третьою статті 124 ЦПК України);

встановлено, що рішення суду першої інстанції ухвалено 04 лютого 2025 року за відсутності учасників справи. Відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення слідує, що конверт із копією рішення для ОСОБА_1 повернувся до суду із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ордера на надання правничої допомоги інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Небилиця Р.В. на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 30 квітня 2025 року. 01 травня 2025 року представнику ОСОБА_1 - адвокату Небилиці Р. В. було надано доступ до електронної справи, зокрема до рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року. Тобто, саме з дня отримання рішення суду першої інстанції у відповідачки ОСОБА_1 та її представника Небилиці Р. В. розпочався тридцятиденний строк на апеляційне оскарження даного рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга надійшла на суду 30 червня 2025 року;

суд апеляційної інстанції зауважив, що вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження суд вважає неповажними. Інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт не навів. Копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції Небилиця Р. В. , а відповідно і ОСОБА_1 , отримали 01 травня 2025 року. Крім того, представник апелянта сам зазначає, що 01 травня 2025 отримав доступ до електронної справи в якій містилося рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року. З огляду на викладене суд вважав за необхідне продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків апеляційної скарги для надання апелянткою або її представником до суду клопотання про поновлення строку із зазначенням поважних та обґрунтованих причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Оскарженою Хмельницького апеляційного суду від 01 серпня 2025 року:

відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Красилівського суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року;

відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її адвокатом Небилицею Р. В., на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 03 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків, зокрема для надання доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції та надання доказів сплати судового збору. 15 липня 2025 року на виконання вимог ухвали суду без руху від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 18 липня 2025 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року, які вказані представником ОСОБА_1 - адвокатом Небилицею Р. В. у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги від 15 липня 2025 року. Продовжено строк для усунення недоліків, визначений ухвалою Хмельницького апеляційного суду від03 липня 2025 року на 10 днів для надання до суду клопотання про поновлення строку із зазначенням поважних та обґрунтованих причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції;

29 липня 2025 року від адвоката Небилиці Р.В., який діє в інтересах апелянтки ОСОБА_1 , надійшла в електронній формі, заява про усунення недоліків разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій представник апелянтки просить визнати поважними причини пропуску строку для подання апеляційної скарги на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року у справі № 677/1657/24 та поновити його. В обґрунтування поважності причин пропуску строку вказує, що особа, яка зареєструвала електронний кабінет в єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (моделі), що забезпечує обмін документами, суд вручає такій особі документи у справі виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи. До електронних кабінетів користувачів надсилаються документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів. Обов`язок своєчасного вручення учасникам справи документів в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету покладається на суд. Всупереч зазначеному судом не відразу надано повного доступу до матеріалів справи, що позбавило відповідача звернутися з апеляційною скаргою протягом 30 днів з дня надання для ознайомлення рішення суду першої інстанції. Станом на дату надання представникові відповідача доступу до електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» (01 травня 2025 року) в електронному кабінеті була відсутня значна частина документів, зокрема, позовна заява з додатками, яка надійшла до електронного кабінету представника відповідача лише 29 травня 2025 року, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, представник відповідача вказав, що лише після отримання матеріалів справи в повному обсязі, а саме, з 29 травня 2025 року він мав змогу підготувати апеляційну скаргу. Ознайомлення лише з оскаржуваним рішенням за відсутності позовної заяви з додатками не дозволяло дійти висновку про повноту з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, що позбавляло можливості подати апеляційну скаргу раніше;

30 липня 2025 року від представника кредитної спілки «Центр фінансових послуг» надійшло заперечення на клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого вказано, що апелянтом не надано поважних та обґрунтованих причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Укладення апелянтом договору з представником на надання правничої допомоги свідчить про те, що апелянт дізнався про існування рішення та його наслідки, такі як відкриття виконавчих проваджень згідно із оскаржуваного рішення суду, арешту рахунків або іншого примусового заходу набагато раніше. Ці обставини свідчать про очевидну обізнаність апелянта про наявність судового рішення, тому просить відмовити апелянту у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Красилівського суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року;

колегія суддів апеляційного суду дослідивши вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження вважає, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду відсутні, а тому слід відмовити у відкритті апеляційного провадження;

відповідно до частин другої, третьої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України);

тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

відповідно до наявних в матеріалах справи матеріалів слідує, що адвокат Небилиця Р. В., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , отримав повний текст судового рішення 01 травня 2025 року. Про цей факт зазначає і сам адвокат Небилиця Р.В. та надає докази на підтвердження цієї обставини. При цьому представник апелянта та апелянт як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження зазначають, що строк на апеляційне оскарження має обраховуватися з дати отримання доступу учасника справи до матеріалів справи, а не з дати отримання повного тексту судового рішення. Проте, цим обставинам та такій підставі пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції уже надавав свою оцінку та в ухвалі від 18 липня 2025 року визнав дані причини пропуску строку на апеляційне провадження неповажними, продовжився апелянту та його представнику строк для подачі інших, обґрунтованих та поважних причин пропуску строку. Із змісту клопотання, яке надійшло на виконання вимог даної ухвали суду вбачається, що Небилиця Р. В. не навів інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження та причин, які призвели до апеляційного звернення із пропуском строку, а знову послався на поважність пропуску строку апеляційного провадження від дати отримання ним доступу до матеріалів справи;

доводи заявника, що з вини суду першої інстанції він не отримав вчасно доступ до всіх матеріалів справи суд оцінює критично та зазначає наступне. Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку цивільного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними;

відповідно до висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03);

представник апелянтки ОСОБА_1 - адвокат Небилиця Р.В. з 01 травня 2025 року, знаючи про наявність судового рішення, не вжив необхідних заходів для реалізації права на захист його довірительки, не скористався вчасно наданими процесуальними правами, не надів доказів неможливості його чи ОСОБА_1 познайомитися із матеріалами справи, в результаті подати апеляційну скаргу з дотриманням строків на апеляційне оскарження. Знаючи про наявність судового рішення, апелянт (її представник) повинен був вживати заходів для реалізації своїх прав на оскарження даного рішення. Доказів того, що апелянтка та її представник були позбавлені можливості ознайомитись з матеріалами справи в суді першої інстанції, зробити з них копії, суду не надано. Апеляційний суд не бере до уваги доводи, що строк на апеляційне оскарження має починатися з дня ознайомлення із змістом позовної заяви, як такий що суперечить встановленими законом вимогам;

враховуючи, що заява ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Небилицею Р.В., про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції подана після спливу строку на апеляційне оскарження та заява про поновлення строку на апеляційне оскарження не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, що унеможливили виконання апелянтом процесуальних дій протягом установленого законом строку, тому підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні, оскільки наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо, зокрема, наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. За таких обставин у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

01 вересня 2025 року ОСОБА_1 через Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана адвокатом Небилицею Р. В., на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 01 серпня 2025 року, у якій, посилаючись порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

обов`язок своєчасного вручення учасникам справи документів в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету покладається на суд.

01 травня 2025 року представнику відповідача наданий доступ до електронного кабінету в підсистемі Електронний Суд» В електронному кабінеті містилася певна частина матеріалів, в т.ч. і спірне рішення суду першої інстанції від 04 лютого 2025 року; матеріали позову надані не були;

всупереч зазначеному судом не відразу надано повного доступу до матеріалів справи, що позбавило відповідача звернутися з апеляційною скаргою протягом 30 днів з дня надання для ознайомлення рішення суду першої інстанції;

інша частина документів - позовна заява з додатками - була надана представнику відповідача шляхом направлення до електронного кабінету лише 29 травня 2025 року після здійснення відповідних телефонних дзвінків до суду першої інстанції;

Враховуючи що 30-денний строк на оскарження спірного рішення закінчувався у вихідний день - 28 червня 2025 року, то апеляційна скарга подана до суду апеляційної інстанції у 30-денний строк після отримання матеріалів справи у повному обсязі - 30 червня 2025 року (у понеділок, перший робочий день після вихідних), що узгоджується з частиною третьою статті 124 ЦПК України;

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, представник відповідача вказав, що лише після отримання матеріалів справи в повному обсязі (29 травня 2025) він мав змогу ознайомитися з позовними вимогами та висловити відповідну незгоду з рішенням суду першої інстанції.

ознайомлення лише з оскаржуваним рішенням за відсутності позовної заяви з додатками не дозволяло дійти висновку про повноту з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; доведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; відповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; відсутність порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Лише після надходження до електронного кабінету представника відповідача позовної заяви з додатками було виявлено, на думку відповідача, наявність підстав, передбачених частиною першою статті 376 ЦПК України, про що зазначено в апеляційній скарзі;

окрім як отримання матеріалів справи через електронний суд, в інший спосіб ознайомлення з ними в повному обсязі, зокрема шляхом особистого прибуття до приміщання суду, не було можливим, оскільки відповідач знаходилася поза межами України (копію сторінки паспорту додано до даної скарги), а представник відповідача працює та проживає у м. Черкаси, що значно віддалено від місця розташування Красилівського районного суду Хмельницької області;

апеляційним судом не враховано висновків, зроблених в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2017 року у справі № 6-985цс17.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Європейський суд з прав людини зауважував, що «одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина друга статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 354 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року в справі № 592/6701/19 (провадження № 61-15286св20) зазначено, що «суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України). Наведені вимоги процесуального закону унеможливлюють відкриття апеляційного провадження та апеляційний перегляд справи до вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження».

Можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості (див., зокрема, пункти 74, 75 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2024 року в справі № 752/8449/20 (провадження № 61-15447св23)).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) зазначено, що «апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження. Суд апеляційної інстанції не навів мотивів, за яких уважав причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції поважними. Сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку та/або погодження з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу та відповідне клопотання, з урахуванням отримання представником ОСОБА_2 копії рішення 20 липня 2020 року, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції».

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Апеляційний суд встановив, що: відповідно до наявних в матеріалах справи матеріалів слідує, що адвокат Небилиця Р. В., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , отримав повний текст судового рішення 01 травня 2025 року. Про цей факт зазначає і сам адвокат Небилиця Р.В. та надає докази на підтвердження цієї обставини; представник апелянта та апелянт як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження зазначають, що строк на апеляційне оскарження має обраховуватися з дати отримання доступу учасника справи до матеріалів справи, а не з дати отримання повного тексту судового рішення; проте, цим обставинам та такій підставі пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції уже надавав свою оцінку та в ухвалі від 18 липня 2025 року визнав ці причини пропуску строку на апеляційне провадження неповажними, продовжився апелянту та його представнику строк для подачі інших, обґрунтованих та поважних причин пропуску строку; із змісту клопотання, яке надійшло на виконання вимог ухвали суду вбачається, що Небилиця Р. В. не навів інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження та причин, які призвели до апеляційного звернення із пропуском строку, а знову послався на поважність пропуску строку апеляційного провадження від дати отримання ним доступу до матеріалів справи.

За таких обставин суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Посилання у касаційній скарзі на висновки, зроблені у постанові Верховного Суду України від 14 червня 2017 року у справі № 6-985цс17 необґрунтовані, оскільки вони зроблені за інших фактичних обставин.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Небилицею Ростиславом Васильовичем, на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 01 серпня 2025 року в справі за позовом кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков