Справа № 715/1537/25
Провадження № 2/715/501/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого-судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Глибока справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області про часткове скасування рішення органу приватизації та визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, скасування реєстрації права власності, визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Дорошенко Олександр Олександрович звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 та Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області про часткове скасування рішення органу приватизації та визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, скасування реєстрації права власності, визнання права власності на майно.

Посилається на те, що 09 вересня 1995 року між Позивачкою 1 - ОСОБА_4 та Відповідачем і ОСОБА_3 було укладено шлюб.

23 жовтня 1998 року відповідач отримав ордер на квартиру. В ордері зазначено: «Ордер виданий гр. ОСОБА_3 , сім`я якого складається з 2 чоловік, на право зайняття кімн. 4 №1 загальною жилою площею 94,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 . Ордер видано на підставі рішення НСД-4та РПС-4 №662/ГС від 15.05.98 року». До ордеру додано (зворотній бік) довідка про склад сім`ї: ОСОБА_3 - осн.кварт. ОСОБА_1 -дружина.

В 2004 році у позивачки та відповідача народився син ОСОБА_2 .

Позивачі проживають в квартирі АДРЕСА_2 , про що свідчать довідки №113 від 30 січня 2025 року та №114 від 28 січня 2025 року, видані Глибоцькою селищною Радою Чернівецької області.

Станом на сьогоднішній день між позивачкою та відповідачем шлюб не розірваний. 04.08.2021 року відповідачі отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 . У вище зазначеному Свідоцтві зазначено, що Орган приватизації Глибоцької Селищної Ради посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_3 . Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Загальна площа квартири становить 110,6 кв.м, а відновна вартість квартири на момент приватизації становить 19,90 грн. Характеристика квартири та її обладнання наведені в інвентаризаційній справі, яка є складовою частиною цього свідоцтва.

Свідоцтво надане згідно з розпорядженням від 04 серпня 2021 року №238.

Позивачі звертаються з даним позовом до відповідачів, вважають, що їх діями було порушено їх права на майно, яке було приватизовано незаконно з наступного:

на адвокатський запит Глибоцька селищна Рада надала документи, які надав Відповідач 1 до Глибоцької селищної Ради на підставі яких орган приватизації Глибоцької селищної Ради видав 04 серпня 2021 року розпорядження №238 та Відповідач 1 отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Разом з відповіддю на адвокатський запит та копіями документів, що знаходяться в матеріалах справи про приватизацію квартири АДРЕСА_2 , які були надані адвокату Глибоцькою селищною Радою знаходиться Довідка про склад сім`ї наймача ізольованої квартири №676 від 19 липня 2021 року, яка завірена печаткою Глибоцької селищної Ради та підписом керівника підприємства з обслуговування житла (невідома особа). В цій Довідці зазначено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 мешкають і мають право на житло на момент його введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» 1. ОСОБА_3 , 1972 р.н, дата реєстрації в квартирі 14.09.1999 р.

В даній довідці не зазначено позивачів. причому, позивач 2 зареєстрований в цій квартирі та проживає від дня народження разом з позивачкою 1.

Позивачі вважають, що відповідач ввів в оману орган приватизації та, якимось чином, надав довідку про склад сім`ї, яка не відповідає дійсності. Причому, відповідачем 2 було видано вище зазначену довідку про склад сім`ї незаконно, оскільки Глибоцький селищній Раді відомо та є відповідні документи про те, що позивач 2 зареєстрований у квартирі, що підлягала приватизації та проживає в ній.

Згідно довідки №114 від 28 січня 2025 року, виданої Глибоцькою селищною Радою, гром. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживає без реєстрації в АДРЕСА_3 з 23.10.1998 року по даний час.

Проте, зареєстрована позивачка-1 за адресою: АДРЕСА_4 . Причому, зареєстрована була за цією адресою 16.10.2020 року. Зареєструватись за вище зазначеною адресою попросив відповідач 1, який готував документи в цей час на приватизацію. Проте, позивачка 1 продовжує постійно проживати в спірній квартирі.

Позивачка 1 та відповідач 1 вселились до квартири 23 жовтня 1998 року на підставі ордеру на квартиру, який був виданий відповідачу 1.

Оскільки на момент отримання квартири сім`я складалася з двох чоловік: позивачка 1 та відповідач 1, то позивачка 1 вважає, що має такі ж права на квартиру, як і відповідач 1.

Більше того, згідно «розрахунку площі квартири, що приватизується», який на адвокатський запит надала Глибоцька селищна Рада зазначено, що площа квартири 110,6 кв.м. Кількість мешканців 1. Розмір загальної площі, що підлягає безоплатній передачі згідно Закону 31 кв.м. Також, згідно розрахунку за іншу площу, яка не підлягала безоплатної приватизації Відповідач сплатив: (31.0-110.6)Х0.18=105,02 грн.

Оскільки позивачка 1 та відповідач 1 перебували у шлюбі, відповідно відповідачем 1 були сплачені грошові кошти з сімейного бюджету. Площа (110,6-31,0) =79,6 кв.м. за яку відповідач 1 доплатив спільними грошовими коштами подружжя ділиться навпіл 79,6:2=39.8 кв.м., повинно було б належати позивачці 1.

Продаж надлишків загальної площі квартири був здійснений за сумісні кошти подружжя, то така квартира в цій частині може бути визнана спільною сумісною власністю подружжя.

Позивачка 1 могла б звернутись до суду з позовом про визнання спільною сумісно власністю подружжя 79,6 кв.м. квартири які були набуті подружжям у спільну сумісну власність на момент її придбання за спільні кошти. Проте, було порушено права їх сина - позивача 2, який, на думку позивачки 1, також має права на цю квартиру. Відповідно вважає, що належним способом захисту порушених прав також буде часткове скасування рішення органу приватизації та визнання частково недійсним свідоцтва про право власності в частині не зазначення співвласниками квартири позивача 1 та позивача 2 разом з відповідачем 1. В результаті задоволення позову, позивачі відновлять свої порушені права відповідачами.

Просить суд, ухвалити рішення, яким:

1. Скасувати частково рішення органу приватизації - розпорядження Глибоцької селищної ради від 04 серпня 2021 року №238 про передачу в приватну власність ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_2 ) квартири АДРЕСА_2 , а саме: в частині не зазначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 співвласниками кВ. АДРЕСА_2 .

2. Визнати частково недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 , видане Глибоцькою селищною радою від 04 серпня 2021 на ім`я ОСОБА_3 (іпн: НОМЕР_2 ), яке посвідчує право власності на квартиру АДРЕСА_2 ; а саме: в частині не зазначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 співвласниками квартири АДРЕСА_2 .

3. Скасувати запис від 14.09.2021 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 110.6 кв.м, житловою площею 57.9 кв.м, номер відомостей про речове право: 44036904, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, зареєстрований державним реєстратором Глибоцької селищної Ради Костецька Г.В; підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 60451278 від 20.09.2021 Костецька Г.В. Глибоцька селищна рада, Чернівецька обл., Власник: ОСОБА_3 (іпн: НОМЕР_2 );

4. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 ідеальної частки квартири АДРЕСА_2 в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію житлового фонду» .

5. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 ідеальної частки квартири АДРЕСА_2 в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію житлового фонду».

6. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 ідеальної частки квартири АДРЕСА_2 в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію житлового фонду».

7. Стягнути на користь позивачів з відповідача 1 понесені судові витрати.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, проте їхній представник, адвокат Дорошенко Олександр Олександрович надіслав до суду клопотання, у якому просить суд розглянути справу за відсутності позивачів та представника позивачів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, жодних клопотань до суду не направляв.

Представник відповідача Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить суд розглянути справу у відсутності їх представника.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що 09 вересня 1995 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

23 жовтня 1998 року відповідач отримав ордер на квартиру. В ордері зазначено: «Ордер виданий гр. ОСОБА_3 , сім`я якого складається з 2 чоловік, на право зайняття кімн. 4 №1 загальною жилою площею 94,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 . Ордер видано на підставі рішення НСД-4та РПС-4 №662/ГС від 15.05.98 року». До ордеру додано (зворотній бік) довідка про склад сім`ї: ОСОБА_3 - осн.кварт. ОСОБА_1 -дружина.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки 1 та відповідача 1 народився син ОСОБА_2 (позивач 2), що підтверджується свідоцтвом про народження.

Позивачка 1 та позивач 2 проживають в квартирі АДРЕСА_2 , про що свідчать довідки №113 від 30 січня 2025 року та №114 від 28 січня 2025 року, видані Глибоцькою селищною Радою.

Станом на сьогоднішній день між Позивачкою 1 та Відповідачем 1 шлюб не розірваний.

04.08.2021 року Відповідач 1 отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 . У вище зазначеному Свідоцтві зазначено, що Орган приватизації Глибоцької Селищної Ради посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_3 . Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Загальна площа квартири становить 110,6 кв.м, а відновна вартість квартири на момент приватизації становить 19,90 грн. Характеристика квартири та її обладнання наведені в інвентаризаційній справі, яка є складовою частиною цього свідоцтва.

Свідоцтво надане згідно з Розпорядженням від 04 серпня 2021 року №238.

Також судом встановлено, що позивач 1 та позивач 2 проживають в квартирі АДРЕСА_2 , про що свідчать довідки №113 від 30 січня 2025 року та 3114 від 28 січня 2025 року по день подання цього позову. Позивач 2 зареєстрований та проживає в цій квартирі від дня народження,

Згідно довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири АДРЕСА_5 від 19 липня 2021 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 мешкають і мають право на житло на момент його введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» 1. ОСОБА_3 , 1972 р.н, дата реєстрації в квартирі 14.09.1999 р. В даній довідці не зазначено позивачів.

Верховний Суд у Постанові від 30.01.2013 у справі № 6-125цс12 дійшов висновку про те, що «,„ місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, у якому особа постійно проживає, має передбачене cm. 64 ЖК Української РСР право користування цим приміщенням, яке зберігається за особою при її тимчасовій відсутності, а відтак особа має право на приватизацію разом з членами сім`ї. Відповідно правильним є висновок про те, що право особи на приватизацію пов`язане не з реєстрацією місця проживання особи у житлі, а з правом особи на житло та фактом її проживання у житловому приміщенні. Встановивши, що на час приватизації спірної квартири позивач як член сім`ї наймача, був зареєстрований і проживав у спірній квартирі, апеляційний суд дійшов висновку, що згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» він мав право на приватизацію квартири разом із ОСОБА_6. Отже, спірні розпорядження та свідоцтво про право власності на житло порушили право позивача на приватизацію квартири, а тому є незаконними.

Приватизація являє собою згоду всіх членів, які прописані у даній квартирі. Дитина також бере участь у приватизації.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

Конституцією також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло, зокрема ст.47 Конституції передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 345 Цивільного кодексу закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені законом «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.92 №2482-ХІІ.

Відповідно до частини третьої статті 9 Житлового кодексу України - громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Таким чином, умовою для здійснення приватизації житла є обов`язкова письмова згода всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, яка оформляється спільною заявою, а тимчасово відсутні дають письмове підтвердження.

Наслідком порушення вимог частини другої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є визнання приватизації недійсною. Законом не передбачено визнання приватизації частково недійсною, а разом із з цим свідоцтва про право власності частково недійсним».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» (заява № 30856/03, пункт 40), в контексті Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає особа на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем, зокрема позивач з часу народження була зареєстрована у спірній квартирі. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.

Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно довідки №114 від 28 січня 2025 року, виданої Глибоцькою селищною Радою, гром. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживає без реєстрації в АДРЕСА_3 з 23.10.1998 року по даний час.

Проте, зареєстрована Позивачка-1 за адресою: АДРЕСА_4 . Причому, зареєстрована була за цією адресою 16.10.2020 року. Проте, Позивачка 1 продовжує постійно проживати в спірній квартирі.

Відповідно до вимог статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (в редакції закону, яка діяла на момент придбання квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно із статтею 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у прав власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Позивачка 1 та відповідач 1 вселились до квартири 23 жовтня 1998 року на підставі ордеру на квартиру, який був виданий відповідачу 1.

Згідно ст.9 ЖК УРСР (в редакції яка діяла на час отримання ордеру) Громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбань їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно ст.31 ЖК УРСР (в редакції яка діяла на час отримання ордеру) Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Оскільки на момент отримання квартири сім`я складалася з двох чоловік: позивачки 1 та відповідача 1, то позивачка 1 отримала такі ж права на приватизацію квартири, як і відповідач 1.

Більше того, згідно «розрахунку площі квартири ,що приватизується», який на адвокатський запит надала Глибоцька селищна Рада зазначено, що площа квартири 110,6 кв.м. Кількість мешканців 1. Розмір загальної площі, що підлягає безоплатній передачі згідно Закону 31 кв.м. Також, згідно розрахунку за іншу площу, яка не підлягала безоплатної приватизації Відповідач сплатив: (31.0-110.6)Х0.18=105,02 грн.

Оскільки позивачка 1 та відповідач 1 перебувають у шлюбі, відповідно відповідачем 1 були сплачені грошові кошти з сімейного бюджету. Площа (110,6-31,0) =79,6 кв.м. за яку відповідач 1 доплатив спільними грошовими коштами подружжя ділиться навпіл 79,6:2=39.8 кв.м., повинно було б належати позивачці 1.

Продаж надлишків загальної площі квартири був здійснений за сумісні кошти подружжя, то така квартира в цій частині має бути визнана спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно із ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Позивач має право користування квартирою, проживає у ній постійно, згадане приміщення є жилим воно підлягає приватизації, оскільки не відноситься до службових, належить на праві власності державі в особі державного підприємства, тому позивачка відповідно до ч.3 ст.9 ЖК УРСР, ч.4 ст.5 закону «Про приватизацію державного житлового фонду» має право на приватизацію спірного житла.

Ст.8 закону «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено такі основні умови, виключно з дотриманням яких може відбутися приватизація:

- здійснення приватизації уповноваженими на це органами;

- згода всіх повнолітніх членів сім`ї;

- постійне проживання у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку;

- згода тимчасово відсутніх членів сім`ї, за якими зберігається право на житло.

Першою умовою для проведення приватизації є її здійснення уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до ст.1,3,8 закону «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Виходячи з аналізу змісту закону «Про приватизацію державного житлового фонду» в поєднанні з нормами ст.1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст.29 ЦК, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст.64 ЖК УРСР права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається ц« право й у разі тимчасової відсутності, а отже і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї.

Згідно положення п.2 ст.8 закону «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст.64 ЖК УРСР, яка передбачає, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до положень абз. 2 ч.1 ст.5 закону «Про приватизацію державного житлового фонду» до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

При визначенні кола членів сім`ї необхідно керуватись положеннями ст.64 ЖК УРСР, відповідно до якої до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. У випадках, коли громадянином України є тільки один член сім`ї, то квартира може бути передана у його приватну власність.

Отже судом встановлено, що позивачі та відповідач отримали право на приватизацію вказаного жила, а тому здійснення приватизації тільки на користь одного відповідача 1 порушує права позивачів.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача 1 ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати по справі в повернення оплаченого позивачами судового збору в розмірі по 8541,06 грн, на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3-13, 19, 23, 76-81, 141, 259, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати частково рішення органу приватизації - Розпорядження Глибоцької селищної ради від 04 серпня 2021 року №238 про передачу в приватну власність ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_2 ) квартири АДРЕСА_2 .

Визнати частково недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 , видане Глибоцькою селищною радою від 04 серпня 2021 на ім`я ОСОБА_3 (іпн: НОМЕР_2 ), яке посвідчує право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Скасувати запис від 14.09.2021 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 110.6 кв.м, житловою площею 57.9 кв.м, номер відомостей про речове право: 44036904, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060, зареєстрований державним реєстратором Глибоцької селищної Ради Костецька Г.В; підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 60451278 від 20.09.2021 Костецька Г.В. Глибоцька селищна рада, Чернівецька обл., Власник: ОСОБА_3 (іпн: НОМЕР_2 ).

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН: НОМЕР_3 ) право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію житлового фонду».

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН: НОМЕР_4 ) право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію житлового фонду».

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН: НОМЕР_2 ) право власності на 1/3 ідеальної частки квартири АДРЕСА_2 в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію житлового фонду».

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 8541 (вісім тисяч п`ятсот сорок одна) гривня, 06 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 8541 (вісім тисяч п`ятсот сорок одна) гривня, 06 копійок.

Повний текст судового рішення виготовлено 09 вересня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: