Справа № 697/221/25
Провадження № 2-др/697/22/25
09 вересня 2025 року м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Колісник Л.О.,
за участю секретаря судового засідання Румини М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів Черкаської області матеріали заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2025 позов задоволено.

19.08.2025 після винесення рішення суду представник позивача адвокат Васянович В.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 4000,00 грн.

Ухвалою суду від 21.08.2025 провадження за заявою представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат прийнято до розгляду та призначено розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розгляд зазначеної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій вимоги про ухвалення додаткового рішення підтримала, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги про ухвалення додаткового рішення підтримує.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника відповідача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без участі сторони відповідача, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити, оскільки в документах не вказано, яку складність становить для адвоката дана справа, значення для сторони, не конкретизований обсяг наданих послуг та виконаних робіт, чи стосується правова допомога цієї справи, розмір гонорару не є смівмірним із вказаним витраченим часом, є завищеним та здійснений з метою збагачення позивача за рахунок відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяв, приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14.08.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено повністю, вирішено питання про розподіл витрат на сплату судового збору.

Питання про розподіл витрат на професійну правничу (правову) допомогу не вирішувалося.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи і серед іншого, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, сторона повинна документально довести, що вона понесла витрати на правову допомогу, а саме: надати договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат.

У позовній заяві позивач зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які очікує понести у зв`язку із розглядом справи 4000,00 грн.

Також під час розгляду справи в судовому засіданні представник позивача усно заявив про намір протягом 5 днів після винесення рішення подати докази на підтвердження судових витрат на праву допомогу позивача.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником позивача до заяви про стягнення понесених судових витрат надано суду розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу адвоката; акт виконаних робіт до договору (угоди) про надання професійної правничої допомоги адвоката № 5 від 23.01.2025; квитанція до прибуткового касового ордеру № 5 від 19.08.2025.

У матеріалах справи містяться також ордер на надання правничої (правової) допомоги, копії документів, що підтверджують повноваження представника позивача.

Надані суду докази підтверджують як повноваження представника позивача так і надані ним послуги позивачу у даній справі, зокрема: перелік послуг адвоката, їх обсяг, час, витрачений адвокатом, вартість наданих послуг у даній справі та оплату позивачем послуг адвоката за отриману правову допомогу на суму 4000,00 грн.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду по справі №910/15944/17 від 24.01.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, суд дійшов висновку, що у позовному провадженні роль суду визначена як роль арбітра, який надає оцінку тим доказам і доводам, котрі наводяться сторонами у справі, і не може діяти на користь будь-якої зі сторін. Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій із боку такої сторони.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення нею витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн, що є співмірним складності справи, витраченому часу адвокатом та обсягу роботи адвоката у даній справі.

Суд вважає, що такий розмір витрат позивача на правову допомогу є реальним, необхідним та доведеним. Надані представником позивача докази підтверджують отримання позивачем послуг у справі № 697/221/25, розрахунок таких витрат та акт виконаних робіт є деталізований та не викликають сумніву у реальності наданих послуг.

У зв`язку з цим, суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо необгрутнованості, неспівмірності та недоведеності понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Оскільки під час винесення судового рішення від 14.08.2025 судом не вирішено питання про відшкодування відповідачем судових витрат понесених позивачем на правничу допомогу, а докази на її понесення подано до суду з додержанням вимог ст. 134 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 4000,00 грн.

Керуючись ст. 141, 142, 270 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Винести додаткове рішення у справі 697/221/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий Л . О . Колісник