Справа № 645/2425/25
Провадження № 2/645/1740/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

10 вересня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Шевченко Г.С.,

з участю секретаря судового засідання - Пастушенко К.Р.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Мамонова С.І.,

представника відповідача - ОСОБА_2 (дистанційно, в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про усунення від права на отримання державної грошової допомоги, пов`язаної зі смертю військовослужбовця,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила: усунути від права на отримання і виплату одноразової грошової допомоги родинам загиблих при виконанні обов`язків під час проходження військової служби ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батька військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час захисту Батьківщини, актовий запис №361 від 08.04.2024.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.04.2025 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження у справі, призначено підготовче засідання.

12.06.2025 від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Годунова В.С. до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду через зловживання стороною позивача процесуальними правами.

В обґрунтування вказаного клопотання представник відповідача посилається на ті обставини, що в провадженні судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Мартинової О.М. з 12.12.2024 року перебувала справа за аналогічним позовом ОСОБА_3 , вказаний позов був залишений судом без розгляду 10.04.2025 за заявою позивача. Хоча процесуальних перешкод для відкриття провадження у справі №645/2425/25 не було, представник відповідача вважає, що звернення до суду з аналогічним позовом є зловживанням процесуальними правами позивача, тому просить даний позов залишити без розгляду та застосувати відносно позивачки штраф в розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні представники відповідача адвокат Годунов В.С. та адвокат Мамонов С.І. вказане клопотання підтримали.

Представник позивача адвокат Федосенко Н.А. проти задоволення вказаного клопотання заперечувала, посилалася на те, що подання позову та залишення його без розгляду є процесуальними правами позивача, передбаченими законом.

Інші особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши клопотання, матеріали справи в межах заявленого клопотання, приходить до наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

- подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

- подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

- подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

- необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

- укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, який він вправі реалізовувати з метою свого захисту в порядку ст. 4 ЦПК України.

Залишення позовної заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Право позивача відмовитися від позову, чи від частини позовних вимог або ставити питання про залишення позовної заяви без розгляду також є безумовним правом позивача. При цьому, суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Суд зауважує, що сам по собі факт залишення позовної заяви без розгляду за заявою позивача, за відсутності факту його необґрунтованих дій, не є достатньою правовою підставою вважати це зловживанням процесуальними правами стороною позивача.

У даному випадку, суд не встановив, а представник відповідача не довів фактів зловживання процесуальними правами зі сторони позивача.

Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Зловживання процесуальними правами - це цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), з метою перешкоджання гарантованому у пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом).

Зловживання правами характеризуються умислом, спрямованим на порушення порядку цивільного судочинства.

Характерними ознаками зловживання процесуальними правами є: формальне, непропорційне використання процесуального права всупереч легітимній меті, з якою це право встановлено нормами цивільного процесуального права, недобросовісність дій, умисний характер, завідома несумлінність

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються з видимістю реалізації законних прав особи.

Із аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою взагалі перешкоджання розгляду справи.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Такі висновки наведені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2019 у справі № 337/474/14.

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Фактично надаючи таку заяву, представник відповідача висловлює непогодження із позовними вимогами.

Отже, судом не встановлено обставин, які б свідчили про подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмету спору або у спорі, що має очевидно штучний характер, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із зловживанням процесуальними правами стороною позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України заходом процесуального примусу, крім іншого, є штраф.

Положеннями ст. 148 ЦПК України регламентовано підстави для застосування судом процесуального примусу у вигляді штрафу, а також його розміри, залежно від суті зловживання процесуальними правами учасником провадження, його тривалості та обставин конкретної справи.

Із зазначених вище положень, вбачається, що застосування заходів процесуального примусу належить до виключної компетенції суду та можливе виключно за його ініціативи, а не за клопотанням учасника справи.

Водночас, суд на теперішній час не вбачає підстав для застосування до сторони позивача процесуального примусу у вигляді накладення штрафу.

Керуючись ст.ст. 44, 143, 144, 148, 257, 259, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 адвоката Годунова В.С. про залишення позову без розгляду з підстав зловживання процесуальними правами - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її оголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11.09.2025 р.

Суддя Г. С. Шевченко