КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/8268/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Янчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Старенка Іллі Ігоровича, який представляє інтереси Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ на додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2025 року у справі за позовом Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Комерційного товариства ДіджиталРокетз про визнання правовідносин трудовими та стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 січня 2025 року позов Комерційного товариства Діджитал Рокетз до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів залишено без задоволення. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Постановлено визнати трудовими правовідносини, що склалися між ОСОБА_1 та Комерційним товариством ДіджиталРокетз. Стягнути з Комерційного товариства ДіджиталРокетз (назва англійською мовою DIGITALROKETS OU, зареєстрована відповідно до законодавства Естонської Республіки, місцезнаходження Естонія, Харьюський повіт, м. Таллін, Ласнамее район, вулиця Лійкурі тн., 10-107, 13618, реєстраційний номер 12719676) на користь ОСОБА_1 заробітну плату за серпень 2023 року та вересень 2023 року в розмірі 4 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становить 168 120 грн. (42,03 грн х 4 000 дол. США), та судовий збір у розмірі 1 747,54 грн. (а.с. 87 т.3)

29 січня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Дуля Т.В. звернулася до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення. (а.с. 104 т.3) Просив стягнути з Комерційного товариства Діджитал Рокетз на користь ОСОБА_1 32 000 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2025 року стягнуто з Комерційного товариства ДіджиталРокетз на користь ОСОБА_1 32 000 грн витрат на правничу допомогу.

Не погодившись з вказаним судовим додатковим рішенням, 28 березня 2025 року адвокат Старенко І.І., який представляє інтереси Комерційного товариства ДіджиталРокетз подав апеляційну скаргу, в якій просив додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2025 року скасувати та відмовити у задоволення заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у справі відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що заявником пропущено строк на подання заяви про додаткове рішення, так як заява про додаткове рішення була подана відповідачем 29.01.2025 року, тобто через 7 днів після ухвалення основного рішення від 22.01.2025 року. Таким чином представник відповідача пропустила встановлений процесуальним законом 5-денний термін на підтвердження судових витрат.

Зазначав, що судом першої інстанції порушено права іншої сторони на участь у розгляді заяви, з огляду на те, що суд не забезпечив позивача копією заяви про ухвалення додаткового рішення та поданими до неї доказами (договори, акти, виконаних робіт, розрахунок гонорару), унеможлививши тим самим реалізацію ним права на належні заперечення щодо змісту та обгрунтованості цих документів. Тому позивач фактично був поставлений у нерівне становище порівняно з іншою стороною, що призвело до істотного порушення принципу змагальності та рівності сторін, закріплених ст. 12 ЦПК України.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначав також щодо неналежного аналізу судом першої інстанції поданих відповідачем доказів. Відповідач вважає, що наступні докази мають ряд критичних недоліків, які не дають можливості довести понесені відповідачем витрати на правову допомогу, як і обгрунтованість стягнення цих сум, які в свою чергу не були досліджені судом першої інстанції належним чином: непідписана копія договору (угоди) про надання правової допомоги № б/н від 03.06.2024 року; непідписана копія акту № 1 до договору (угоди) про надання правової допомоги № б/н від 03.06.2024 року; непідписана копія договору про надання правничої допомоги від 07.12.2024 року; непідписана копія додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги від 07.12.2024 рок; непідписана копія квитанції до прибуткового касового ордеру.

15 травня 2025 року через підсистему Електронний суд та в подальшому 19 травня 2025 року на поштову адресу до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 - адвоката Дулі Тетяни Володимирівни, в якій просила додаткове рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення та задовольняючи заяву представника ОСОБА_1 про розподіл судових витрат та постановлення додаткового рішення, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що враховуючи, що справа є складною, обсяг реально виконаних адвокатом робіт, категорію справи, ціну позову, значення справи для сторін, відсутність публічного інтересу до справи, те що зазначені витрати в повній мірі відповідають критерію розумності їхнього розміру, враховуючи ціну позову, вважав можливим стягнути витрати на правову допомогу ОСОБА_1 за рахунок відповідача в розмірі 32 000 грн, що відповідатиме критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що звертаючись з зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 просила судові витрати покласти на компанію Діджиталрокетз ОУ, зазначивши попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн (складання зустрічного позову - 10 000 грн, консультування - 4000 грн, складання відзиву на позовну заяву - 6000 грн) (а.с. 1-19 том 2).

В подальшому, після ухвалення судом рішення по суті, 29 січня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Дуля Т.В. звернулася до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення. Посилаючись на положення ст.ст 133, 137, 141 ЦПК України просила стягнути з Комерційного товариства Діджитал Рокетз на користь ОСОБА_1 32 000 грн витрат на правничу допомогу адвоката (а.с. 102-104 том 3).

До заяви як докази понесення витрат на професійну правничу допомогу долучено копію договору (угоди) про надання правової допомоги № б/н від 03.06.2024 року укладеного між адвокатом Матросою Є.О. та ОСОБА_1 (а.с. 114 том 3); копію акту № 1 від 12.12.2024 року до договору № б/н від 03.06.2024 року про надання правової допомоги (а.с. 115 том 3); копію договору про надання правничої допомоги від 07.12.2024 року, укладений між адвокатом Дулею Т.В. та ОСОБА_1 (а.с. 116 том 3); копію додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги від 07.12.2024 року (а.с. 117 том 3); копію акту приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 07 грудня 2024 року (а.с. 118, 119 том 3); копію квитанцію про оплату юридичних послуг (а.с. 120 том 3).

З поданих представником ОСОБА_1 - адвокатом Дулею Т.В. доказів, на які остання посилається як на підставу для підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, вбачається, що всі додатки до договору про надання правової допомоги, оплати та акти приймання-передачі наданих послуг підписувалися та видавались до дати ухвалення судового рішення у справі (22 січня 2025 року).

Водночас обґрунтувань поважності причин неподання доказів понесених судових витрат на правову допомогу до закінчення судових дебатів, представником відповідача не надано.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст.270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ч. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду № 346/2744/21 від 22 квітня 2024 року.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стягуючи з позивача на користь відповідача судові витрати на правову допомогу, оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги, що подана заява представника відповідача про розподіл судових витрат на правову допомогу не містить відповідно до ч.1 ст. 246 ЦПК України обґрунтування поважності причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів.

Отже, сторона відповідача без поважних причин не подала усі докази на підтвердження розміру понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, тому в суду згідно ч. 1 ст. 246 ЦПК України не було підстав вирішувати питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позову.

Суд першої інстанції не застосував норму ч. 1 ст. 246 ЦПК України і дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Дуля Т.В. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правову допомогу відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Старенка Іллі Ігоровича, який представляє інтереси Комерційного товариства ДіджиталРокетз ОУ задовольнити.

Додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви адвоката Дулі Тетяни Володимирівни, подану в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правову допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «09» вересня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко