Справа № 553/1680/25
Провадження № 2/553/1035/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.09.2025м. Полтава

Подільський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Микуці К.В.,

без участі сторін,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

Представник позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за Кредитним договором № 107274 від 22.01.2020 у розмірі 5220,00 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що 22.01.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 107274 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами укладеного кредитного договору, ТОВ «ЗАЙМЕР» надало відповідачці фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності та платності, у розмірі 1000,00 грн., дата надання кредиту - 22.01.2020, строк кредиту - 30 днів, стандартна процентна ставка - 2% в день або 730% річних. На підтвердження виконання Товариством умов Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 24.02.2025, відповідно до якої 22.01.2020 на картковий рахунок відповідачки були перераховані кредитні кошти в сумі 1000,00 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що являється доказом видачі кредитних коштів. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладений договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 5220,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4220,00 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ».

Ухвалою Подільського районного суду м. Полтави від 26.05.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

23.06.2025 до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Пархомчука С.В. про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, у якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн.

23.07.2025 від представника відповідачки - адвоката Бутиріна О.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідачки зазначив, що позивач звернувся до суду із позовом поза межами позовної давності та просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Крім того, зазначив про відсутність належного розрахунку суми боргу та відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу заявленому розмірі, оскільки представник позивача систематично подає типові (шаблонні) позовні заяви. Змінюючи лише ПІБ відповідача та цифри у розрахунку, не доведені реальні витрати на підготовку цієї конкретної справи, розмір гонорару не є співмірним із фактично виконаною роботою адвокатом.

Також, 23.07.2025 представником відповідачки до суду подана заява про застосування строку позовної давності, в якій зазначив, що кредит був наданий 22.01.2020, строк його погашення - 30 днів - до 21.02.2020, а отже,за твердженням представника відповідачки, строк позовної давності сплив 21.02.2023. Оскільки позов був поданий 25.04.2025, він заявлений після закінчення строку позовної давності. Тому просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

04.08.2025 від представника позивача до суду надійшли додаткові письмові пояснення, у яких представник позивача зазначив, що відповідно до п.12 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строки позовної давності були продовжені на період карантину з 02.04.2020. Крім того, відповідно до п.19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, перебіг позовної давності був зупинений на строк дії такого стану. Відтак перебіг позовної давності пропущений не був. Крім того, зазначив, що умовами кредитного договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 20.02.2020. Строк дії договору 30 днів, але у будь-якому разі це договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Позичальник погодився на умови, визначені договором, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованим. До додаткових письмових пояснень представник позивача долучив детальний розрахунок заборгованості за договором № 107274 від 22.01.2020, підготовлений ТОВ «ЗАЙМЕР».

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у додаткових письмових поясненнях від 04.08.2025 просив розглядати справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, в поданих до суду додаткових поясненнях просив розглядати справу без його участі..

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про електрону комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 1 ст.5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст.5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. 1-3 ст.6 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Згідно ч. 1 ст.7 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Тобто, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

У ст.11 ЗУ "Про електронну комерцію" визначений порядок укладення електронного договору, зокрема пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст.12 ЗУ "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами,

моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з положеннями ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Відповідно до положень ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 20.01.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 107274 (а.с. 23-26) відповідно до умов якого товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 1000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2. 1.4. розділу 1 «Предмет та строк дії Договору» договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 20-02-2020. Строк дії договору 30 днів. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.

Пунктом 2.1. розділу 2 «Порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за Договором» договору передбачено, що сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до пункту 2.3 Договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Згідно з пунктом 5.2 договору, всі зміни і доповнення до цього договору оформлюються шляхом підписання сторонами додатків і додаткових угод з використанням одноразового ідентифікатора відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

У реквізитах позичальника у вказаному Договорі зазначені паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце прописки, номер банківської картки: НОМЕР_1 (п. 7. Розділу «Реквізити та підписи Сторін» договору).

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 погодилася на укладення Договору про надання фінансового кредиту №107274 від 22.01.2020, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL1729.

З довідки ТОВ «ЗАЙМЕР» про ідентифікацію, вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 ідентифікована ТОВ «Фінансова компанія «ЗАЙМЕР», як позичальник за укладеним договором. Акцепт договору позичальником здійснений шляхом підписання відповідного договору 22.01.2020 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора KL1729, направленого на номер телефону НОМЕР_2 (а.с.17).

Відповідно до Графіку розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, що є Додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 107274 від 22.01.2020 строк, на який надано кредит, кількість днів - 30; сума кредиту 1 000 грн; фіксована процента ставка за день користування 2 %; сума нарахованих процентів за користування кредитом 600 грн. (а.с. 27).

З огляду на вказане, в даному випадку сторонами погоджені умови кредитування, зокрема

сума кредиту, розмір, порядок нарахування відсотків та строк повернення кредитних коштів.

Як встановлено судом, свій обов`язок за Договором про надання фінансового кредиту № 107274 від 22.01.2020 ТОВ «ЗАЙМЕР» виконало у повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів в розмірі 1000 грн за допомогою платіжного сервісу "Platon" за реквізитами платіжної картки відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі онлайн" від 25.02.2025 №1514/02 (а.с. 44).

Проте, ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого, згідно з випискою з особового рахунку за Кредитним договором № 107274 від 22.01.2020 утворилась заборгованість на суму 5220,00 грн, яка складається з: тіла кредиту 1000 грн; процентів 4220,00 грн. (а.с. 15).

Також судом встановлено, що 28.10.2021 року між ТОВ " ЗАЙМЕР" (клієнт) та ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" (фактор) укладений Договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості) (п. 1.1. розділ 1 «Предмет договору»)

Відповідно до п. 6.2.3 розділу 6 «Порядок відступлення Портфелю Заборгованості» договору права Вимоги переходять до Фактора після підписання Сторонами цього Договору. В разі невиконання виконання Фактором вимог п.7.2 Договору, Договір вважається неукладеним, при цьому в разі невиконання Фактором зобов`язання щодо сплати другої частини Ціни продажу, Договір вважається неукладеним, а Клієнт повертає Фактору першу частину Ціни продажу, сплачену відповідно до п. 7.2. Договору.

Пунктами 7.1. -7.2. розділу 7 «Платежі» договору передбачено, що за придбання (відступлення) Прав Вимоги, Фактор сплачує Клієнту плату (ціна продажу) в розмірі, що станом на дату підписання Сторонами цього Договору складає 1 444 834,08 грн без ПДВ. Фактор здійснює оплату Клієнту шляхом: перерахування суми, що вказана в п.7.1 цього Договору, на вказаний у реквізитах до цього Договору рахунок, двома платежами: 722 417,01 грн (50%) - протягом 5 робочих днів з дати підписання Сторонами цього Договору, 722 417,04 грн (інші 50%) - протягом 20 робочих днів з дати підписання Сторонами цього Договору. (а.с.28-35).

Платіжними дорученнями №1653 (# 11) від 02.11.2021 на суму 702417 грн 04 коп., № 1672 (# 11) від 23.11.2021 на суму 722417 грн 04 коп., №432 від 02.11.2021 на суму 20000 грн, ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" здійснило оплату ТОВ " ЗАЙМЕР" за відступлення права грошової вимоги по договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 (ас. 41-43).

Отже, судом встановлено, що до ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" перейшло право грошової вимоги до боржників за договорами, зокрема і за Договором про надання фінансового кредиту № 107274, який укладений 22.01.2020 між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 (а.с. 16).

Із наданого позивачем Розрахунку заборгованості ТОВ «ЗАЙМЕР» за договором №107274 від 22.01.2020 вбачається, що відповідачкою 20.02.2020 здійснена оплата у розмірі 600,00 грн., яка спрямована на погашення процентів за кредитним договором.

Станом на 19.09.2020 заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 107274 від 22.01.2020 становить 5220,00 грн, з яких: 1000 грн - основна сума (тіло); 600 грн. - відсотки по кредиту, 3620,00 грн. - прострочені відсотки

Будь-які інші докази на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором № 107274 від 22.01.2020 матеріали справи не містять.

13.01.2025 позивач ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" за вих.№ б/н, направив на адресу відповідача ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за Договором про надання фінансового кредиту № 107274 від 22.01.2020 та погашення заборгованості у розмірі 5220 грн, яка складається з: 1000 заборгованість за сумою кредиту; 4220 грн заборгованість за відсотками, у тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги, яка залишена без відповіді.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Оскільки судом встановлено, що на підставі договору факторингу № 01-28/10/2021 ід 28.10.2021 до ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" перейшло право грошової вимоги до боржника за

Договором про надання фінансового кредиту № 107274, який укладений 22.01.2020 між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ОСОБА_1 , позивач має право на стягнення заборгованості за вказаним договором на свою користь.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження погашення відповідачкою основної суми (тіла) кредиту у розмірі 1000,00 грн. за договором про надання фінансового кредиту № 107274 від 22.01.2020, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та наявність підстав для задоволення вказаної вимоги.

Що стосується позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 4220,00 грн., суд зазначає, що згідно з частиною першою ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблений висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

Отже, ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Під час судового розгляду судом було встановлено, що відповідно до п.1.2 Договору про надання фінансового кредиту № 107274 від 22.01.2020 та Додатку № 1 до вказаного договору, сторонами був визначений строк кредитування - 30 днів, до 20.02.2020.

Суд звертає увагу на те, що позивачем ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України не надано суду доказів пролонгації строку кредитування та укладення відповідних додаткових угод між сторонами, тому погоджений сторонами строк кредитування за договором № 107274 від 22.01.2020 становив 30 днів, з 22.01.2020 до 20.02.2020

Як встановлено судом з наданого позивачем Розрахунку заборгованості ТОВ «ЗАЙМЕР» за договором №107274 від 22.01.2020, ТОВ «ЗАЙМЕР» здійснювало нарахування процентів за користування кредитом щоденно, у розмірі 2% від суми кредиту, починаючи з 22.01.2020 по 18.09.2020. Тобто нарахування процентів здійснювалось як під час, так і після закінчення строку кредитування.

Станом на 20.02.2020 розмір нарахованих процентів за користування кредитом становив 600,00 грн. Також у розрахунку відображений платіж від 20.02.2020 у розмірі 600,00 грн., який спрямований на погашення процентів за кредитним договором. Отже, проценти, нараховані за користування кредитом в період строку кредитування, були повністю сплачені.

Проценти за період з 21.02.2020 по 18.09.2020 на загальну суму 4220,00 грн., нараховані

поза межами погодженого сторонами строку кредитування, тож суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про їх стягнення.

При цьому судом відхиляються твердження представника позивача щодо нарахування процентів до дня повного погашення заборгованості за кредитом, оскільки відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у п.91 постанови від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (на які посилається представник позивача у додаткових поясненнях від 04.08.2025), припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила про відсутність підстав для відступу від таких висновків.

Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Щодо твердження представника відповідача про пропуск позивачем позовної давності суд зазначає таке.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частинами 1, 5 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання

Позовна давність відповідно до ч.1 ст.260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст.253-255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Представник відповідач подав заяву про застосування позовної давності з посиланням на те, що кредит був наданий 22.01.2020, строк виконання зобов`язання за кредитним договором закінчився 21.02.2020, відповідно строк позовної давності сплив 21.02.2023, а тому, звернувшись до суду з позовом 25.04.2025 позивач пропустив трирічний строк позовної давності.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлений карантин.

Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Разом з тим, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено.

15.03.2022 Верховною Радою України прийнято ЗУ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", який набрав чинності 17.03.2022, відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст.257, 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.

Продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

Відповідно по п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України в редакції Закону№ 3450-IX від 08.11.2023 вбачається, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Зазначений пункт був виключений з прикінцевих та перехідних положень ЦК України з 04.09.2025 на підставі Закону України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-ІХ від 14.05.2025.

Отже, враховуючи, що на всій території України було запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час його дії строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, були продовжені на період його дії, а також враховуючи запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався, позивач звернувся до суду із позовом 25.04.2025, тобто в період зупинення перебігу позовної давності на період воєнного стану.

З огляду на наведене слід дійти висновку, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, з урахуванням п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які діяли на час звернення позивача до суду, тобто в межах строку позовної давності.

Тож суд не вбачає підстав для застосування позовної давності до позовних вимог ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ».

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" до ОСОБА_1 та стягнення з останньої 1000,00 грн. заборгованості за Кредитним договором № 107274 від 22.01.2020, яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Щодо стягнення судових витрат, суд прийшов до таких висновків.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду за позовом позивачем сплачено судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги задоволені на 19,16 %, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 464,13 грн. (2422,40 х 19,16%).

Щодо заяви представника позивача про стягнення з витрат за надання правової допомоги у розмірі 10500,00 грн., суд зазначає таке.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п. 1 ч. 3 цієї статті віднесені витрати на професійну правничу допомогу.

Крім того частиною 1, 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Заявлені витрати відповідача на оплату послуг адвоката в сумі 10500,00грн. підтверджені договором про надання правової допомоги від 29.12.2023, додатковою угодою № 1 до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, довіреністю від 30.12.2024, актом про отримання правової допомоги від 16.06.2025, рахунком № 16.06.2025-26 від 16.06.2025, платіжною інструкцією № 3 9418 від 16.06.2025 про сплату за правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивачки, суд виходить із розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені частково на 19,16%, а тому витрати позивача на правничу допомогу слід стягнути з відповідачки пропорційно до розміру задоволених позовний вимог, що становить 2011,80 грн.

Керуючись ст. 1-13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-283, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 107274 від 22.01.2020 в сумі 1000,00 грн. (одна тисяча грн 00 коп).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» судовий збір сплачений позивачем при подачі позову в сумі 464,13 грн. (чотириста шістдесят чотири грн. 13 коп.) та витрати на правову допомогу в розмірі 2011,80 грн. (дві тисячі одинадцять грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя Подільського районного суду міста Полтави В. В. Москаленко