Провадження № 2/185/1093/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 у якій просив: стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 839 007, 46 грн, що складається: з 821 896,00 повернення основної заборгованості за розпискою; 17 111, 46 грн 3 % річних та судові витрати.

У обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 21.09.2023 він надав позику ОСОБА_2 у розмірі 20 000 доларів США на строк до 31.12.2023, на підтвердження чого відповідачкою власноруч написана розписка. Однак на даний час відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання та не здійснила жодних дій для повернення позики. Враховуючи, що розпискою визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, у відповідачки виник обов`язок повернути взяту у борг грошову суму в розмірі еквівалентному 20 000 доларів США по курсу встановленому на день підготовки позову до суду. Отже розмір заборгованості відповідачки становить 839 007,46 грн., що складається з основної суми заборгованості 20 000 доларів США що еквівалентно 821 896,00 грн. (станом на день складання позову), 3% річних за період з 01.01.2024 по 10.09.2024 у розмірі 17 111, 46 грн.

Ухвалою від 09.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідача адвокат Зінькова І.В. надала до суду заяву про часткове визнання позову. Зазначила, що 21.09.2023 року дійсно між сторонами укладено договір позики. На підтвердження укладення договору відповідачкою надана розписка за умовами якої відповідачка зобов`язалася повернути суму позики в повному розмірі до 31.12.2023 року. Позивач прийняв від відповідачки погашення боргу частинами, а саме 01.05.2024 7 999, 80 грн.; 03.06.2024 8 220, 90 грн.; 05.06.2024 5 000, 00 грн.; 08.06.2024 10 000 грн.; 04.07.2024 8 170, 00 грн. 03.08.2024 8 280, 00 грн. усього 47 670, 70 грн. або 1 160,01 долар США. Таким чином фактична заборгованість ОСОБА_2 на день звернення з позовом дорівнювала 18 839 доларів США або в еквіваленті 774 184, 93 грн. Відповідно підлягає коригуванню сума 3 % річних яка становить 392,22 долара США що в гривневому еквіваленті складає 16 118, 20 грн.

Представником позивача адвокатом Герасимовою І.Л. надані письмові пояснення на заяву про часткове визнання позову, зазначила, що доводи представника відповідача про часткове повернення боргу не підтверджені у встановленому законом порядку жодним належним та допустимим доказом. Так, надані представником відповідача скріншоти листування у невстановленому месенджері є неналежними доказами у справі, оскільки: з них неможливо встановити хто саме вів листування, в переписці навіть відсутні номери телефонів абонентів, які між собою вели таке листування, тобто особи в листуванні не ідентифіковані належним чином; з них неможливо встановити, що предметом обговорення між учасниками листування є правовідносини позивача і відповідачки з приводу питання виконання зобов`язань за Договором позики від 21.09.2023; наявність у скріншотах фото платіжних документів не містить інформації щодо відправника та отримувача коштів, у графі «Призначення платежу» відсутнє посилання на спірний договір позики, а тому такі зображення в скріншотах листування між невстановленими особами не можуть підтверджувати перерахування відповідачем коштів саме позивачу або отримання цих коштів позивачем щодо відправника та отримувача коштів, у графі «призначення платежу» відсутнє посилання на спірний договір позики, а тому такі зображення в скріншотах листування між невстановленими особами не можуть підтверджувати перерахування відповідачем коштів саме позивачу або отримання цих коштів позивачем.

У судове засідання позивач та його представник адвокат Герасимова І.Л. не з`явилися. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Представник відповідачки адвокат Зінькова І.В. просила у заяві про часткове визнання позову розглянути справу без участі відповідачки та її представника.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності сторін (їх представників) фіксування процесу технічними засобами не здійснювалося.

Дослідив матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, 21.09.2023 ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США еквівалент у гривні 731 200 грн строком до 31.12.2023, про що надала розписку. (а.с. 8)

У вказаний у розписці термін відповідачка кошти не повернула.

Згідно з частинами першою та другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно зі статтею 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Такі висновки щодо застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

Відповідачка у відзиві на позов визнала факт отримання коштів за договором позики. Однак зазначає про те, що частково повертала позивачу позику протягом 2024 року на загальну суму 47 670,70 грн., або 1160,01 доларів США (курсом на 10.09.2024). На підтвердження факту повернення коштів відповідачкою надано скріншоти листування з телефону.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням встановленого законом порядку. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Надані представником відповідача, на підтвердження факту повернення частини боргу на загальну суму 47 670, 70 грн, скріншоти листування у невстановленому месенджері є неналежними доказами у справі. З даних доказів неможливо встановити хто саме вів листування, відсутні будь-які дані які б свідчили що листування відбувається між позивачем та відповідачкою; з даних скріншотів неможливо встановити, що предметом обговорення між учасниками листування є правовідносини позивача і відповідачки з приводу виконання зобов`язань за договором позики від 21.09.2023; наявність у скріншотах фото платіжних документів не містить інформації щодо відправника та отримувача коштів, у графі «Призначення платежу» відсутнє посилання на спірний договір позики.

Отже надані відповідачкою докази не можуть підтверджувати факт перерахування нею коштів за договором позики від 21.09.2023 року саме позивачу або отримання цих коштів позивачем.

В той же час відповідачка підтверджує факт отримання коштів та невиконання нею зобов`язання у визначений договором позики строк. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про повернення боргу відповідачкою суду не надано. Отже суд приходить до висновку, що відповідачкою взяті на себе зобов`язання не виконані. Строк повернення позики за договором позики настав.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачка дійсно отримала від позивача гроші у борг 21.09.2023 року у сумі 20 000 доларів США, еквівалентом у гривні 731 200 грн, проте в порушення взятих на себе зобов`язань та зазначених норм закону відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Таким чином, вимоги щодо стягнення з відповідачки суми позики за договором у розмірі 20 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.09.2024 становить 821 896,00 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Стосовно стягнення з відповідачки 3 % річних.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12.

За договором позики від 21.09.2023 сума боргу становить 20 000 доларів США, кількість днів прострочення за період з 01.01.2024 по 10.09.2024 складає 254 дня.

Розрахунок здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100,

де С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

з 01.01.2024 до 10.09.2024

20 000,00 x 3 % : 100% x 254 : 366 = 416,39 доларів США

За курсом НБУ станом на 10.09.2024, 416,39 доларів США становить 17 111,46 грн.

Отже за договором позики від 21.09.2023 року з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в сумі 17 111, 46 грн.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. А саме з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 8 390,07 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 21.09.2023 у розмірі 839 007 (вісімсот тридцять дев`ять тисяч сім) гривень 46 копійок, що складається з : основної суми боргу 821 896 (вісімсот двадцять одна тисяча вісімсот дев`яносто шість) гривень 00 копійок; 3% річних 17 111 (сімнадцять тисяч сто одинадцять) гривень 46 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 390 (вісім тисяч триста дев`яносто) гривень 07 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя С. Г. Юдіна