Справа № 367/8797/24
Провадження №2/367/1699/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді - Горбачової Ю.В.,

за участі: секретаря с/з - Музики Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за спожиті житлово- комунальні послуги в розмірі 83359,36 грн. та судовий збір.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є комунальним підприємством, що створене Ірпінською міською радою для досягнення економічних та соціальних результатів, а саме забезпечення соціально-значущими потребами - послугами теплопостачання мешканців Бучанського району Київської області. Відповідно до рішень Ірпінської міської ради, КПП «Теплоенергопостач» IMP є виконавцем послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) в межах територіальної громади м. Ірпінь.

Відтак, позивачем, серед іншого, надаються послуги теплопостачання і до квартири АДРЕСА_1 .

В свою чергу, власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спірне майно дісталося ОСОБА_1 у спадщину, за законом. Прийнявши спадщину, відповідач набула право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Відтак, відповідач має зобов`язання перед позивачем по оплаті послуг теплопостачання.

Вказує, що будинок по АДРЕСА_2 є багатоквартирним, опалення квартири АДРЕСА_3 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку, які є його невід`ємною частиною. Система опалення квартири відноситься до інженерної системи будинку, як цілісного майнового комплексу, де всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув`язані для забезпечення стабільної роботи внутрішньобудинкової системи загалом, що свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію.

Зауважує, що послуги надаються позивачем в повному обсязі та належним чином. Ріщення щодо відключення від мереж централізованого опалення квартири АДРЕСА_4 , станом на дату звернення до суду, немає. С карги від мешканців квартири АДРЕСА_1 щодо неналежної якості теплопостачання не надходили. Відтак, відповідач не відмовилася від послуг в установленому порядку та використовує їх для задоволення власних потреб.

В свою чергу, за період з 01.01.2017 по 31.07.2024, за отримані послуги відповідачу нараховано суму в розмірі 99 745,14 грн. Частково отримані послуги оплачено. З урахуванням субсидії, за спірний період сплачено 16697,59 грн. Таким чином, станом на 01.08.2024 року залишок боргу відповідача за надані послуги з теплопостачання становить 83359,36 грн.

Всі нарахування здійснювались відповідно до діючих на момент нарахування тарифів, затверджених органами місцевого самоврядування, а саме: рішеннями виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 23.09.2016 р. № 202; 31.10.2017 р. № 238; від 27.02.2018 р. № 40; від 13.11.2018 р. № 221/5; від 26.02.2019 р. № 28/8; від 12.10.2021 р. № 140/2; від 23.09.2022 р. № 58/6; від 26.09.2023 р. № 113/8; від 07.11.2023 р. №136/5.

Окрім того, рішенням Ірпінської міської ради від 16.05.2022 року № 2083-20-VIII, у зв`язку з активними військовими бойовими діями на території Ірпінської територіальної громади, споживачів було звільнено від оплати платежів за комунальні послуги на період з 28.02.2022 року по 20.04.2022 року.

17 жовтня 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін

19.12.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Гладченко А.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позовної заяви повністю з огляду на наступне. Звертає увагу, що відповідач зареєстрована та проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , а отже не користується житлово-комунальними послугами які, як зазначає позивач, ним надаються за адресою: АДРЕСА_6 . Підтверджує, що з 19.09.2017 року відповідач є власником 1/2 частки квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, отриманого після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, відповідач в квартирі не прописана та не проживала, послугами користувалися інші співвласники та мешканці, та про наявність заборгованості відповідачу нічого не було відомо. Вважає, що позивачем по справі не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, що за адресою: АДРЕСА_6 , проживає саме відповідач по справі - ОСОБА_1 , а заборгованість по оплаті комунальних послуг за вказаною адресою виникла саме з вини відповідача по справі. Позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження тих обставин у зв`язку з чим, коли та на підставі яких документів було відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 для оплати комунальних послуг. Звертає увагу, що факт отримання послуги саме відповідачем ніким не встановлений. Окрім того, посилаючись на долучений позивачем розрахунковий лист абонента та зазначену заборгованість в розмірі 83359,36 грн. за період з 01.01.2017 року по 31.07.2024 р., просить суд застосувати строки позовної давності.

23.12.2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що той факт, що відповідач не проживає в спірній квартирі, не звільняє останню від обов`язку утримувати належне їй на праві власності майно, зокрема й від оплати послуг теплопостачання. Наголошує, що квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 успадкувала від свого батька ОСОБА_2 . У зв`язку зі смертю батька ОСОБА_1 , разом з квартирою, відповідачка успадкувала права та обов`язки спадкодавця. В свою чергу, між ОСОБА_2 та КПП «Теплоенергопостач» ІМР 24.04.20214 року було укладено Договір про надання послуг з опалення, та відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 . Відповідно до умов вказаного Договору споживач - ОСОБА_2 зобов`язаний був своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим Договором. Відтак, відповідачка зобов`язана була брати участь у витратах щодо утримання майна. Наголошує, що обов`язок власника квартири, набутої як спадщина, оплачувати житлово-комунальні послуги виникає з моменту прийняття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності. Повторно звертає увагу, що скарг від мешканців спірної квартири щодо неналежної якості теплопостачання не надходило. Отже, є всі підстави вважати, що позивачем послуги надані в повному обсязі. Зауважує, що з розрахункового листа абонента, що наявний в матеріалах справи, чітко вбачається, що відповідачу було здійснено коригування за березень 2022 року в розмірі - 723,70 грн та в квітні (за 20 днів) в розмірі - 482,47 грн. Тому, твердження відповідача про наявність нарахувань за вказаний період не відповідає дійсності. Щодо позовної давності зауважує, що з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.

Ухвалою суду від 16 січня 2025 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

04.02.2025 року на виконання ухвали від 16 січня 2025 року до суду від Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області надійшла відповідь, в якій зазначено, що в Ірпінській державній нотаріальній конторі така справа не заводилася, вона заведена приватним нотаріусом Запісочною О.А.

Ухвалою суду від 06 лютого 2025 року було витребувано від приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Запісочної Оксани Анатоліївни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 58/2016, заведену після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.03.2025 року на виконання ухвали від 06 лютого 2025 року від приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Запісочної Оксани Анатоліївни до суду надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 58/2016, щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 31 березня 2025 року було вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

06.05.2025 року на виконання ухвали від 17 квітня 2025 року від Ірпінської державної нотаріальної контори Київської області до суду надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 222, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

16.05.2025 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення по справі, у яких представник звертає увагу, що відповідно до інформації Ірпінської державної нотаріальної контори (спадкова справа № 222/2021) спадщину після смерті баби - ОСОБА_3 , прийняла ОСОБА_1 - відповідач у справі, згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11.11.2020 року у справі №367/62/20. Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11.11.2020 року у справі №367/62/20 саме ОСОБА_1 доглядала за бабусею до самої її смерті та займалася її похованням. Станом на 2020 рік (тобто, коли тривав судовий процес) включаючи момент смерті бабусі, продовжує постійно проживати в квартирі АДРЕСА_1 , прийняла спадщину фактично, оскільки на момент смерті бабусі постійно проживала з нею в спірній квартирі та являється єдиною спадкоємицею. З огляду на викладене, вважає, що саме відповідач у справі - ОСОБА_1 зобов`язана утримувати майно, що їй належить, своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Ухвалою суду від 21 травня 2025 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача до суду подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі.

Від відповідач та її представника також надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просять здійснити розгляд справи з урахуванням заперечень на позов, викладені в відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що Комунально-побутове підприємство «Теплоенергопостач» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) в межах територіальної громади м. Ірпінь, відповідно до рішень Ірпінської міської ради від 23.09.2016 р. № 202, 31.10.2017 р. № 238, від 27.02.2018 р. № 40, від 13.11.2018 р. № 221/5, від 26.02.2019 р. № 28/8, від 12.10.2021 р. № 140/2, від 23.09.2022 р. № 58/6, від 26.09.2023 р. № 113/8, від 07.11.2023 р. №136/5.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради «Про коригування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послугу з постачання теплової енергії, що надаються КПП «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради», від 12.10.2021 р. № 140/2, встановлено двостаковий тариф на послуги з постачання теплової енергії для населення з ПДВ: умовно-змінна частина двостакового тарифу на послугу з постачання теплової енергії - 1183,68 грн/Гкал; умовно-постійна частина двостакового тарифу на послугу з постачання теплової енергії в місяць протягом року - 187173,66 грн/Гкал/год.

Наказом КППП «Теплоенергопостач» IMP № 504 від 21.10.2021 року затверджена плата за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента (за наявності вузла комерційного обліку) у розмірі 23,71 грн. з ПДВ.

Наказами КППП «Теплоенергопостач» IMP № 415 від 31.10.2022 року, № 576 від 08.11.2023 року та № 462 від 22.11.2024 року, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, плата за абонентське обслуговування застосовується на рівні, що застосовувався до споживачів станом на 24.02.2022 року.

Рішенням Ірпінської міської ради від 16.05.2022 року № 2083-20-VIII, у зв`язку з активними військовими бойовими діями на території Ірпінської територіальної громади, споживачів було звільнено від сплати платежів за комунальні послуги на період з 28.02.2022 року по 20.04.2022 року.

Згідно рішень виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 23.09.2022 р. № 58/6, від 26.09.2023 р. № 113/8, від 07.11.2023 р. №136/5 у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, на опалювальний період 2022/2023 років, 2023/2024 років та 2024/2025 до населення застосовується тариф на рівні, що застосовувався до споживачів станом на 24.02.2022 року, тобто тариф, встановлений рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 12.10.2021 р. № 140/2.

Позивачем надаються послуги теплопостачання до квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить відповідачу ОСОБА_1 .

Так, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копії спадкової справи № 58/2016, заведену після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула у власність 1/2 вказаної квартири від свого батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із заявою про прийняття спадщини після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до приватного нотаріуса ІМНО Запісочної О.А. саме 16 вересня 2016 року.

В свою чергу, іншим співвласником 1/2 вказаної квартири, станом на вересень 2016 року, була ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була матір`ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно відповіді Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 609/30.13-31а від 02.04.2025 р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З матеріалів копії спадкової справи № 222, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , вбачається, що спадщину, до складу якої входить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 ,після смерті баби - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прийняла відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте, на даний час ще не отримала свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, серед матеріалів спадкової справи наявна копія рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11.11.2020 року у справі № 367/62/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: територіальна громада в особі Ірпінської міської ради Київської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, яким було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини.

З тексту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_1 з дитинства проживала в квартирі АДРЕСА_1 , доглядала за бабусею до самої її смерті та займалася її похованням. На даний час (тобто на момент звернення до суду із вказаною заявою), включаючи момент смерті бабусі, продовжує постійно проживати в квартирі АДРЕСА_1 , прийняла спадщину фактично, оскільки на момент смерті бабусі постійно проживала з нею в спірній квартирі та являється єдиною спадкоємицею, сплачує квартплату та комунальні платежі.

Виходячи з встановлених обставин, суд вважає доведеним той факт, що відповідач ОСОБА_1 на момент смерті своєї бабусі ОСОБА_3 і після її смерті проживала за адресою: АДРЕСА_6 , а також встановлено, що саме відповідач успадкувала дану квартиру по 1/2 частині після смерті батька та бабусі відповідно і інші співвласники даної квартири наразі відсутні (доказів передачі нею частини квартири у власність іншим особам відповідач не надала), а тому посилання відповідача на те, що вона є власником лише частини вказаної квартири не відповідають дійсності.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 прийняла у спадок квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , та користувалася послугами з теплопостачання, що надавалися позивачем.

Судом також встановлено, що послуги з постачання теплової енергії надавалися позивачем в повному обсязі та належним чином, скарги не надходили, рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 станом на дату звернення до суду немає, а відтак відповідач не відмовлялася від послуг в установленому порядку та використовувала їх для задоволення власних потреб.

Як вбачається з розрахункового листа абонента по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_6 , за період з 01.01.2017 по 31.07.2024, станом на 01.08.2024 року залишок боргу відповідача за надані послуги з теплопостачання становить 83359,36 грн.

З розрахункового листа також вбачається, що відповідач періодично частково(не враховуючи субсидію) оплачувала надані позивачем послуги з опалення, що свідчить про визнання факту отримання наданих позивачем послуг з опалення та про обізнаність відповідача щодо наявності заборгованості перед позивачем.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Частиною 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

За п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 5 п. 45 постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 р. № 830 індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.

Разом з тим, суд, вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин строку позовної давності вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Так, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період починаючи з 01.01.2017 року по 31.07.2024 року.

Поряд з цим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корон вірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06,09.2023 по справі № 910/18489/20 суд дійшов висновку, що спеціальна позовна давність в один рік, передбачена статтею 681 ЦК України для вимог щодо виявлення у господарських відносинах прихованих недоліків товару, на який встановлений гарантійний строк, та передбачена пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України для вимоги про стягнення штрафу мала би спливти 1 жовтня 2020 року. Однак з 2 квітня 2020 року набрав чинності Закон № 540-ІХ, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями 258, 681 ЦК України продовжуються на строк його дії. Тому позовна давність за вказаними вимогами покупця, заявленими 24 листопада 2020 року, не спливла. Навіть якщо врахувати лист-відповідь постачальника покупцеві від 19 липня 2019 року, в якому постачальник визнав недоліки переданого ним товару, то перебіг позовної давності мав би спливти 20 липня 2020 року, якщо б на той час не набрав чинності Закон № 540-ІХ.

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 07.11.2023 по справі № 910/5188/22 зауважив, що відповідно до обставин справи трирічний строк позовної давності сплив 23.10.2020. Разом з цим Верховний Суд наголосив, що на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені. Станом на дату звернення Прокурора з позовом у цій справі (29.06.2022) режим надзвичайної ситуації продовжено до 31.08.2022. З огляду на норми статей 256, 257, 258, пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, дату звернення позивача із даним позовом до суду - 29.06.2022, Верховний Суд погодився з висновками судів, що позовна давність щодо вимог про визнання недійсними договору про будівництво та договору про внесення змін не пропущена.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан було неодноразово продовжено, у тому числі станом на дату прийняття рішення по справі.

Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Окрім того, за змістом ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частина третя статті 264 ЦК України).

В той же час, як випливає із матеріалів справи та вже було зазначено вище, відповідач у 2017, 2018, 2020, та 2021 роках періодично частково (не враховуючи субсидію) оплачувала надані позивачем послуги з опалення, що свідчить про обізнаність відповідача про наявність заборгованості та визнання факту отримання наданих позивачем послуг з опалення.

Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період починаючи з 01.01.2017 року по 31.07.2024 року, оскільки відповідач як спадкоємець є правоприємником як прав так і обов`язків спадкодавців, які існували на момент їх смерті та строк позовної давності позивачем не був пропущений внаслідок його переривання частковою оплатою та зупиненням строків позовної давності на час карантину і воєнного стану.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись, 12, 19, 76, 77, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 526, 629 ЦК України, ст.ст. 67, 162 ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) на користь Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради (, адреса: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Ярославська, буд. 9) заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_6 , за період з 01.01.2017 по 31.07.2024, у розмірі 83359 (вісімдесят три тисячі триста п`ятдесят дев`ять) грн. 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) на користь Комунально-побутового підприємства «Теплоенергопостач» Ірпінської міської ради (, адреса: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Ярославська, буд. 9) сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Копію рішення направити сторонам до відома.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Ю.В. Горбачова