Номер провадження по справі 2/387/403/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді Солоненко Т. В.

із секретарем судового засідання Ірхою Т.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 17.04.2025 надійшла позовна заява в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 23404,72 грн. за договором №1 про надання споживчого кредиту укладеного 21.02.2021.

Свій позов ТОВ "Діджи Фінанс" обґрунтовує тим, що 21.02.2021 між ТОВ "Фінансова компанія "Інвест фінанс" та відповідачем укладено договір №1 про надання споживчого кредиту, підписанням якого останній акцептував публічну пропозицію банку та беззастережно приєднався до умов договору. Відповідно до умов договору позики первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 5900,00 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ "Інвест фінанс" 21.02.2021 укладено Договір факторингу №556/ФК-22, відповідно до якого ТОВ "Діджи Фінанс" перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків, тому має заборгованість перед позивачем на загальну суму 23404,72 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. 02.07.2025 представник позивача Романенко М.Е. через підсистему «Електронний суд» подав до суду заяву про розгляд справи без участі та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. 01.07.2025 через підсистему «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки не може прибути у судове засідання, тому що виконує службові обов`язки як кадровий офіцер Збройний Сил України під час воєнного стану.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19.05.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 26.06.2025.

Відповідач 21.05.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач вимоги позивача, викладені у позовній заяві не визнає у повному обсязі, з огляду на таке: позивач не надав належних доказів фактичного перерахування кредитних коштів та детального розрахунку заборгованості (ч. 1 ст. 77 ЦПК України); нараховані проценти, комісії та штрафні санкції є непропорційно завищеними й підлягають зменшенню на підставі ст. 551 ЦК України та ч. 3 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування»; від дати укладення договору й донині відповідач проходить військову службу за контрактом (довідка військової частини НОМЕР_1 ) і має статус учасника бойових дій (посвідчення УБД), а статтею 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» державою гарантовано захист майнових прав військовослужбовців у особливий період, зокрема щодо обмеження штрафних санкцій; з урахуванням вищезазначеного відповідач визнає можливість повернення лише фактично отриманої суми основного боргу («тіло» кредиту) після надання позивачем належного документального підтвердження її розміру.

Представник позивача ОСОБА_2 26.05.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" подав до суду відповідь на відзив, в якій просить задовольнити у повному обсязі позовні вимоги. Зазначає, що кредитор свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надавши позичальнику у користування кредитні кошти , а позичальник у свою чергу порушив умови договору, допустив прострочення платежів щодо повернення кредиту та процентів за користування грошовими коштами. Відповідачем не надано жодних доказів на спростування факту укладення кредитного договору, або оспорення факту перерахування та отримання ним кредитних коштів. Також представник позивача заперечив, щодо пільг наданих військовослужбовцям, відповідно до 115 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» , оскільки відповідач не надав жодного доказу: що він звертався до кредитора з вимогою про надання пільг, що він не міг виконати свої зобов`язання через службу; він вказував на неможливість виконання грошових зобов`язань у строк. Посилання на статус військовослужбовця без додаткових доказів, передбачених законом, не може бути підставою для зменшення або визнання недійним умов договору в частині процентної ставки.

26.05.2025 представник позивача Романенко М.Е. через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" подав клопотання про поновлення пропущеного строку та витребуваня у АТ КБ «ПриватБанк» доказів.

За наслідками судового засідання 26.06.2025 розгляд справи відкладено на 20.08.2025, про що 26.06.2025 судом постановлено відповідну ухвалу. Поновлено представнику позивача Романенку Д.М. строк для подання клопотання витребування доказів. Клопотання представника позивача Романенка Д.М. про витребування доказів задоволено та витребувано докази у АТ КБ «ПриватБанк».

З врахуванням вимог ч.2ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІ. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.11.2022 ТОВ "Діджи Фінанс" зареєстроване як юридична особа 27.11.2018, вид економічної діяльності, 64.99 - інші види фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення) н.в.і.у. (основний) (а.с.11).

Судом встановлено, що 21.02.2021 між ТОВ "ФК " Інвест Фінанс" та ОСОБА_1 укладено договір №1 про надання споживчого кредиту з використанням електронного підпису. Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в сумі 5900,00 гривень строком на 30 днів, зі сплатою процентної ставки 1,48 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.21-25).

Як свідчить графік платежів за договором, який є додатком № 1 до договору №1 про надання споживчого кредиту від 21.02.2021, сторони погодили наступний графік розрахунків: термін платежу 30, сума кредиту 5900,00 грн, проценти за користування кредитом 2619,60 грн (а.с.25-26).

ТОВ "Платежі Онлайн" , як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція . Дані транзакції: сум 5900,00, дата та час 21.02.2021 8:43:54, номер картки НОМЕР_2 , що підтверджено інформаційною довідкою №62/4559/12 від 14.12.2022 (а.с. 37).

ТОВ "ФК "Інвест Фінанс" свої зобов`язання за договору №1 про надання споживчого кредиту від 21.02.2021, виконало належним чином, надавши відповідачу 21.02.2021 погоджену у договорі суму позики у розмірі 5900,00 грн шляхом зарахування коштів на його картковий рахунок № НОМЕР_3 в АТ КБ «ПриватБанк» , що підтверджується банківською випискою з рахунку за період 21.02.2021-23.02.2021.

05.09.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» (клієнт) укладено Договір факторингу № 556/ФК-22 з додатками (а.с. 30-34), відповідно до умов якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язався їх прийняти та сплатив клієнту суму фінансування за таке відступлення, що підтверджується платіжними інструкціям №2474 від 06.09.2022, №2493 від 12.09.2022, № 2544 від 19.09.2022 (а.с.30-35, 48).

З підписаного Клієнтом та Фактором додатку №1 до договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором №1 у розмірі 23404,72 грн, з яких: 5900,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 17504,72 грн заборгованість за відсотками (а.с.12).

30.10.2023 ТОВ "ФК "Діджи Фінанс" направило ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги та надавало строк для погашення суми заборгованості у розмірі 23404,72 грн. (а.с. 40).

З інформації наданої АТ КБ "Приват Банк" від 28.07.2025 №20.1.0.0.0/7-250718/45922-БТ, встановлено, що в АТ АТ КБ "Приват Банк" на ім`я ОСОБА_1 було емітовано картку № НОМЕР_3 . На зазначену картку 21.02.2021 зараховано кошти в сумі 5900,00 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У ст.11 Закону України "Проелектронну комерцію" передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст.1046, ч. 1 ст.1047, ч. 1 ст.1048ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1ст.527ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4ст. 631 ЦК України).

З наведеного можливо дійти висновку, що дійсно 21.02.2021 між відповідачем та ТОВ "ФК" Інвест Фінанс" з дотриманням наведених норм законодавства, було укладено договір позики, та відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами зазначеного договору та прийняв їх.

Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними, як приклад у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.

Згідно з ч. 1ст.1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1ст.1080ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Згідно зі ст.1082ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

В матеріалах справи відсутні докази оспорення ОСОБА_1 договору позики.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку.

З огляду на те, що до суду не надано доказів погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за тілом позики в розмірі 5900,00 грн.

Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, суд зважає на таке.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача станом на 27.02.2022, становить 23404,72 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 5900,00 грн , заборгованість по процентам 17504,72 грн .

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки згідно умов договору №1 про надання споживчого кредиту, вказана відсоткова ставка в розмірі 1,48 % за кожен день то заборгованість за процентами слід рахувати саме за цією відсотковою ставкою.

Разом з тим, Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статті 1, 2 даного Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.

Як вбачається з наданих відповідачем документальних доказів, відповідач ОСОБА_1 призваний офіцером відділу військової частини НОМЕР_1 від 09.02.2021, вказане підтверджується копією посвідчення офіцера НОМЕР_4 . Крім того з довідки №90 від 25.03.2024 встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом осіб офіцерського складу у військовій частині НОМЕР_1 .

Отже з 09.02.2021 ОСОБА_1 є військовослужбовцем, таким чином, у період виконання умов кредитного договору, відповідач мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у відповідача був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом у період з 24.02.2021 по 22.03.2021, відтак у цій частині позовних вимог щодо стягнення відсотків слід відмовити.

Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, стягнувши в примусовому порядку з ОСОБА_1 суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 5900,00 грн. та заборгованість по відсоткам у розмірі 174,64 грн. В решті позовних вимог слід відмовити, як таких, що заявлені безпідставно.

При розподілі судових витрат в даній справі, суд виходить з наступного.

У розумінні ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Діджи Фінанс" в особі директора Романенка М.Е. та адвокатом Білецьким Б.М. укладено Договір №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 та додаткова угода №1 до вказаного договору 02.04.2025 (а.с.36).

Відповідно до акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 02.04.2025, сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг) між товариством та адвокатом : правовий аналіз обставин спірних правовідносин 3750 грн, складання позовної заяви 3750 грн, формування додатків до позовної заяви 750 грн, консультація щодо документів 750 грн (а.с.10).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. 4ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У розумінні ст. 141ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, тому понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача у розмірі 2335,93 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За наведеного, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 628,73 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.11, 207, 256, 258-259, 261, 267, 526, 549, 629, 634, 638,1054,1077, 1080, 1082 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" заборгованість за договором №1 про надання споживчого кредиту укладеного 21.02.2021 у розмірі 6074 гривні 64 копійки (шість тисяч сімдесят чотири гривні 64 копійки), з яких: заборгованість за тілом кредиту 5900,00 грн; заборгованість за відсотками - 174,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю"Діджи Фінанс" витрати зі сплати судового збору у розмірі 628 гривень 73 копійки (шістсот двадцять вісім 73 копійки) .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" витрати на правову допомогу у розмірі 2335 гривень 93 копійки (дві тисячі триста тридцять п`ять гривень 93 копійки).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (07405, місто Бровари Київської область, вулиця Симона Петлюри, 21/1, , IBAN: НОМЕР_5 в АТ "Оксі Банк" МФО 325990);

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО