Провадження № 2/638/56/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Шут Д.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму майнових збитків у розмірі 44060 грн., моральну шкоду у розмірі 44000 грн., судовий збір у розмірі 2424 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 4200 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 30 жовтня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 відбулося залиття квартири АДРЕСА_2 з квартири АДРЕСА_3 . Джерело витікання води та винна особа були встановлені співробітниками ОСББ, про що складено акт. З Єдиного державного реєстру нерухомого майна позивачу стало відомо, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 , що знаходиться на 3-му поверсі (над квартирою позивача). Позивач зазначає, що відповідно до даних проведеної експертної оцінки ліцензованого оцінювача, збитки, яких зазнала позивач, складають 44060 грн., які вона просить стягнути з відповідача. Також зазначила, що внаслідок таких дій позивача, їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінила у розмірі 44000 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 січня 2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

25 березня 2025 року до суду від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому він зазначає, що 04 листопада 2024 року ОСОБА_4 надала можливість комісії ОСББ оглянути її квартиру. На момент огляду квартира знаходилась в належному стані. Жодних джерел затоки виявлено не було. У зв`язку з тим, що джерело затоки квартири позивача не знаходиться в квартирі відповідача, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представником позивача позов було підтримано у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову та просив суд відмовити в позові у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 06 листопада 2007 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_4 .

Згідно з копією дефектного акта від 30 жовтня 2025 року, складеного комісією у складі: головуючого -керуючої справами Сідоволосої Т.Є., членів комісії ОСОБА_5 - майстра з поточного ремонту будинків, ОСОБА_6 електрика 30 жовтня 2024 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_4 , власник ОСОБА_7 . Над цією квартирою розташована квартира АДРЕСА_3 , власник - ОСОБА_4 . Залита стіна в кімнаті над опалювальним приладом площею 6,5 кв.м., також з боку балкона № 59. Труби опалення (стояки), що проходять через ці квартири, повністю у справному стані.

На підстав викладеного, комісія дійшла наступних висновків: з огляду на відсутність власника кв. АДРЕСА_3 на момент залиття, обстеження системи опалення в даній квартирі був проведений 04.11.2024. Стіна, де за проектом має бути встановлений опалювальний прилад - мокра, джерело затоки не виявлено.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що квартира АДРЕСА_5 на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Позивачем було долучено до матеріалів справи звіт від 13 лютого 2023 року про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданої власнику майна №У212/23 трикімнатної ізольованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 . Відповідно до висновку вказаного звіту, вартість матеріального збитку, завданого власнику майна, на дату оцінки 30 жовтня 2024 становить 44278 грн.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільне законодавства в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Матеріальними збитками в розумінні закону є, в тому числі, витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто в цьому випадку витрати, пов`язані із виконанням ремонтно-будівельних робіт.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Цивільним кодексом України закріплено загальний принцип повного відшкодування збитків, що випливає з частини третьої статті 22 цього кодексу, якою визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

З матеріалів справи встановлено, що позивач на підтвердження заподіяння йому майнової шкоди з боку відповідача посилається на дефектний акт від 30 жовтня 2025 року, однак вказаний акт не містить жодних підтверджень що залиття у квартирі позивача відбулась саме з квартири, яка належить відповідачу.

Крім того, з дослідженого судом звіту про про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданої власнику майна №У212/23 трикімнатної ізольованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , не убачається, що він виконаний саме через залиття, що сталася 30 жовтня 2024 року.

Будь-яких інших доказів на підтвердження вини відповідача у залитті квартири позивача, останнім не надано.

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди не підлягають задоволенню

Також, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення на її користь з відповідача моральної шкоди у розмірі 44000 грн, оскільки позивачем не доведено вини відповідача у спричиненні їй матеріальної шкоди.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на проведення експертизи відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 ).

Відповідач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_7 ).

Суддя Л.М. Рибальченко