Провадження № 2/201/1170/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд м. Дніпра в складі:

головуючого - судді Куць О.О.,

за участю секретаря судового засідання Сідельника Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Борисевич Таїсія Степанівна про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Борисевич Т.С. про визнання права власності на спадкове майно (а.с. 2-20).

Ухвалою від 27 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд в порядку загального позовного провадження та витребувано докази (а.с. 108-109).

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполі Донецької області помер батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Маріуполі Донецької області померла мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батько позивача - ОСОБА_2 проживав та на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Мати позивача - ОСОБА_3 , також на час смерті проживала та була зареєстрована разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_2 за вищевказаною адресою. Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Після смерті батька позивача - ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, спадщина, яка відкрилась після смерті матері позивача - ОСОБА_3 , складається з гаражу, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , гараж б/н.

Заповіт за життя ОСОБА_2 не складав, інших спадкоємців за законом або за заповітом, які б претендували на спадкове майно померлого ОСОБА_2 , немає.

Позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після померлого батька ОСОБА_2

30 листопада 2021 року з метою оформлення спадкових прав позивач звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Стадник О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , внаслідок чого була заведена спадкова справа № 90/2021.

З метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, розпочатого РФ проти України, тимчасової окупації, проявів насильства, порушень прав людини, позивач була вимушена переїхати до міста Дніпра. З метою завершення спадкування позивач 04.12.2023 року звернулася із заявою до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисевич Т.С., внаслідок чого була заведена спадкова справа № 54/2023 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20.07.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Борисевич Т.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_2 й 20.07.2024 року нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 85/02-31 через відсутність у ОСОБА_1 підтверджуючих правовстановлюючих документів.

З огляду на вищезазначене, позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 49,8 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м.; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , гараж б/н, загальною площею 19,6 кв.м, гараж шлакоблочний літ А-1, що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

17 січня 2025 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Барисевич Т.С. надала суду лист №2/01-16, в якому зазначила, що припинила приватну нотаріальну діяльність, та відповідно документи нотаріального діловодства та архів передано до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, в тому числі й спадкова справа №54/2023 заведена після смерті ОСОБА_2 (а.с.118)

Ухвалою суду від 30 січня 2025 року витребувано у Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області належним чином засвідчену копію спадкової справи №54/2023, заведеної 04.12.2023 року щодо померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.129-130)

Представник відповідача ОСОБА_4 надав суду відзив, в якому просив позовні вимоги задовольнити частково, відмовивши в частині визнання права власності на гараж. В обґрунтування зазначено вказував, що матеріали справи не містять доказів того, що спадкодавець - ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на день своєї смерті, мешкала разом зі спадкоємцем - ОСОБА_2 . Крім цього, як вбачається з Реєстру територіальної громади Державної міграційної служби України, відсутня інформація про ОСОБА_3 . Водночас інформація з РТГ про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , станом на 21.11.2021 року є АДРЕСА_1 , де він був зареєстрований одноособово. (а.с.141-143)

Представник позивача адвокат Грицькевич Г.С. надала суду відповідь на відзив, в якій вказувала, що як вбачається з наявної у позивача копії договору купівлі-продажу гаражу, посвідченого 27.12.2004 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Ніколаєнко Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 4476, покупцем гаражу є ОСОБА_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана інформація щодо набувача ОСОБА_3 , з адресою місця проживання останньої також зазначена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Ніколаєнко Т.І. у Державному реєстрі правочинів, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 576319 від 27.12.2004 року, а також зазначена у договорі купівлі-продажу гаражу, де місцем проживання покупця ОСОБА_3 , значиться адреса: АДРЕСА_1 , яка була визначена відповідно до паспорту громадянина України, в якому була відповідна відмітка про місце реєстрації покупця. Також, відповідно листа виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області від 09.12.2024 року № 12.8-2021-06, вбачається, що станом на 21.11.2021 року в реєстрі Маріупольської територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 , міститься інформація про зареєстрованих осіб, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому у вищевказаному листі також вказано, що у зв`язку з повною втратою реєстру Маріупольської міської територіальної громади на власному програмному забезпеченні, органом реєстрації місця проживання Маріупольської міської територіальної громади, в особі департаменту адміністративних послуг міської ради отримано доступ до веб-порталу Реєстр територіальної громади Державної міграційної служби України, в якому відсутня інформація про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та її зареєстроване місце проживання. Картотека зареєстрованих осіб в Маріупольській міській територіальній громаді залишилась на тимчасово окупованій території, перевірити паперові носії інформації неможливо. Отже, представник наголошувала, що посилання відповідача на те, що матеріали справи не містять доказів того, що спадкодавець ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на день своєї смерті, мешкала разом зі спадкоємцем - ОСОБА_2 , є безпідставними. Відтак, просила задовольнити позов у повному обсязі. (а.с.147-150)

11.03.2025 року на адресу суду надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи №54/2023 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с.162-173)

Ухвалою від 19 травня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.190)

Представник позивача адвокат Грицькевич Г.С. 01 липня 2025 року надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити (а.с. 195).

Представник відповідача ОСОБА_4 у відзиві вказував про розгляд справи за його відсутності, з урахуванням позиції, викладеної у відзиві (а.с. 143).

З огляду на належне повідомлення сторін та відсутність клопотань про перенесення судового засідання на іншу дату, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін (їх представників), за наявними в матеріалах справи доказами.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є донькою померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Родинний зв`язок підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 05.12.1978 року відділом ЗАГСу Жовтневого райвиконкому м. Жданова, відповідно до якого батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.41)

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 0 від 24.07.2024 року між ОСОБА_5 (мати позивача) та ОСОБА_2 (батько позивача) було укладено шлюб, після реєстрація якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ».(а.с.37-38)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполі Донецької області помер батько позивача- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим повторно 24.07.2024 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). (а.с.40)

ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Маріуполі Донецької області померла мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим повторно 24.07.2024 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). (а.с.39)

Спадщина, яка відкрилась після смерті батька позивача - ОСОБА_2 , складається з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат, розташована на 2 поверсі 4 поверхового будинку, загальною площею 49,8 кв. м, житловою площею - 28,3 кв.м, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.08.2015 року Департаментом міського майна Маріупольської міської ради, згідно з розпорядженням від 18.08.2015 року № 49817/н. (а.с.29) Відповідно до вказаного свідоцтва, квартира АДРЕСА_4 зареєстрована в Департаменті міського майна Маріупольської міської ради на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло та записана у реєстрову книгу за № 49817.

Інформація про державну реєстрацію права власності щодо вищевказаного спадкового майна внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом № 43457208 від 08.09.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого реєстраційною службою Першотравневого районного управління юстиції Донецької області, відповідно до якого ОСОБА_2 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 49,8 кв.м, житловою площею: 28,3 кв.м. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23. Номер запису про право власності: 11080163 від 02.09.2015 року. (а.с.30-31)

Відповідно до витягу з рішення Маріупольської міської ради від 03.03.2016 № 7/5-92 «Про внесення змін до рішення міської ради від 28.01.2016 року № 7/4-39», на виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» Маріупольською міською радою 28.01.2016 року прийнято рішення № 7/4-39 «Про перейменування об`єктів топоніміки», відповідно до якого у місті перейменовані райони, проспекти, площі, вулиці, провулки та інші об`єкти топоніміки. Відповідно до додатку 1 до рішення міської ради 03.03.2016 № 7/5-92 вул. Артема у м. Маріуполі перейменована у вул. А. Куїнджі. (а.с.55-58).

Спадщина, яка відкрилась після смерті матері позивача - ОСОБА_3 , складається з гаражу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , гараж б/н, загальною площею 19,6 кв.м, технічний опис майна: гараж шлакоблочний літ.А-1, який належав померлій ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу гаражу, посвідченого 27.12.2004 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Ніколаєнко Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 4476. (а.с.73-74)

Право власності на гараж зареєстровано в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.01.2005 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6310883, виданим 25.01.2005 року Маріупольським бюро технічної інвентаризації, номер запису: 28073, в книзі: 36. Реєстраційний номер: 8858946. (а.с.75,76-77).

Заповіт за життя ОСОБА_2 не складав. Інших спадкоємців за законом або за заповітом, які б претендували на спадкове майно померлого ОСОБА_2 , немає. Таким чином, позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після померлого батька - ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєтру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 406734655 від 05.12.2024 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м. належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.23).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєтру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 406735463 від 05.12.2024 р. гараж за адресою: АДРЕСА_3 , гараж б/н належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.78-82).

30 листопада 2021 року з метою оформлення спадкових прав позивач звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Стадник О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_2 , внаслідок чого була заведена спадкова справа № 90/2021, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67545151 від 30.11.2021. (а.с.35)

Після 24.02.2022 року позивач переїхала до міста Дніпра.

На підставі заяви позивача від 04.12.2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисевич Т.С. була заведена спадкова справа № 54/2023 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 74994199 від 04.12.2023 року, наданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисевич Т.С., первинний номер спадкової справи 90/2021 змінено у зв`язку із завершенням спадкової справи, зареєстрованої у Спадковому реєстрі до початку тимчасової окупації окремих територій України, введення воєнного стану, але справа не закінчена. (а.с.34)

Позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Борисевич Т.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_2 й 20.07.2024 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 85/02-31. У вказаній постанові нотаріусом зазначено, що документи, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно у спадкоємця, ОСОБА_1 відсутні і тому надати їх нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину неможливо. (а.с.32-33)

Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так на підставі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі N 303/6974/16 (провадження N 61-39511св18).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року в справі № 523/3522/16-ц зроблено висновок, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини" і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

У постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 289/1818/16-ц зазначено, що відсутність у померлої свідоцтва про право на спадщину на спірне майно не позбавляє її спадкоємців права на спадщину та не може свідчити про те, що спадкодавець не прийняла спадщину (в розглянутій справі - після смерті батьків). Адже законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» та пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Отже, до складу спадщини може входити нерухоме майно спадкодавця, право власності на яке належним чином не зареєстроване, проте набуття такого права власності відбулось з дотриманням чинного законодавства.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відтак, з матеріалів справи вбачається, зокрема з копії договору купівлі-продажу гаражу, посвідченого 27.12.2004 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Ніколаєнко Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 4476, покупцем гаражу є ОСОБА_3 , що мешкає: АДРЕСА_1 . (а.с.73-74)

Вказана інформація щодо набувача ОСОБА_3 , з адресою місця проживання останньої також зазначена приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Ніколаєнко Т.І. у Державному реєстрі правочинів, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 576319 від 27.12.2004 року. (а.с.75)

Відповідно до пункту 13 глави ІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 р. за № 283/8882 (яка була дійсна станом на час укладення правочину померлою ОСОБА_3 , тобто станом на 27.12.2004 року, та яка втратила чинність 07.03.2012 року), при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій . Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина (паспорт громадянина України , паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, але не є громадянином України, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення водія, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, та ін.)

Зазначення у договорі купівлі-продажу гаражу адреси місця проживання покупця ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_1 , було здійснено нотаріусом відповідно до паспорту громадянина України, в якому була відповідна відмітка про місце реєстрації покупця.

Отже, посилання відповідача на те, що матеріали справи не містять доказів того, що спадкодавець ОСОБА_3 на час відкриття спадщини мешкала разом зі спадкоємцем - ОСОБА_2 , є безпідставними.

Розглядаючи по суті даний спір, суд враховує, що позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спадщина складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_5 , що вбачається свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.08.2015 року Департаментом міського майна Маріупольської міської ради, згідно з розпорядженням від 18.08.2015 року № 49817/н (а.с.29), та з гаражу б/н, під літ. А-1, загальною площею 19,6 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_3 , що вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6310883, виданим 25.01.2005 року Маріупольським бюро технічної інвентаризації, номер запису: 28073, в книзі: 36. Реєстраційний номер: 8858946. (а.с.76-77).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, зокрема, з постанови нотаріуса, що гараж, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належав ОСОБА_3 , дружині ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав на вищевказаний гараж, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 20.02.2024 року №75900434 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.02.2024 року №75900537 (а.с.32-33)

Слід зазначити, що наразі позивач є внутрішньо-переміщеною особою та мешкає у м. Дніпрі (а.с.42). Документи, що підтверджують право власності спадкоємця ОСОБА_3 на спірне нерухоме майно у позивача відсутні, отже іншого шляху, аніж звернення до суду за захистом спадкових прав, не існує.

Аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, з огляду на те, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що спадкодавець ОСОБА_2 дійсно був власником квартири АДРЕСА_4 , що вбачається з свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.08.2015 року Департаментом міського майна Маріупольської міської ради, згідно з розпорядженням від 18.08.2015 року № 49817/н (а.с.29), та власником гаражу б/н, під літ. А-1, загальною площею 19,6 кв.м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_3 , який успадкував його після смерті дружини ОСОБА_3 , але не оформив своїх спадкових прав на вищевказаний гараж, що згідно постанови нотаріуса від 20.07.2024 року підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 20.02.2024 року №75900434 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.02.2024 року №75900537 (а.с.32-33), інші спадкоємці першої черги відсутні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на вищевказане спадкове майно.

Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5, 12, 77-82, 258, 259, 264-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Борисевич Таїсія Степанівна про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 49,8 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 19,6 кв.м, гараж шлакоблочний літ А-1, що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Маріупольська міська рада Донецької області () адреса тимчасового місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд.11.

Третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Борисевич Таїсія Степанівна, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Дарвіна, буд. 7.

Суддя О.О.Куць