Справа №: 398/3011/25
провадження №: 2-о/398/190/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"08" вересня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Шинкаренко І.П.,

за участі секретаря судового засідання Черткова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, заінтересована особа: Комунальне підприємство «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ

Приютівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про визнання відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог представник заявника вказує, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в смт. Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області. Після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина, що складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно довідки виконавчого комітету Приютівської селищної ради Олександрійського району, Кіровоградської області від 12.05.2025р. №298, ОСОБА_1 , була зареєстрована та проживала з 18.01.1983 року до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 . З нею спільно до дня смерті ніхто не був зареєстрований та не проживав. Заповіт від ОСОБА_1 в Приютівській селищній раді не посвідчувався. Після смерті ОСОБА_1 спадщину, ніхто не прийняв, спадкоємці відсутні. Право власності на житло по АДРЕСА_2 за архівними даними КП «ОМБТІ» належало ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.11.1993 року видане Державною адміністрацією Олександрійського району згідно розпорядження №154 від 10.11.1993 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру реєстрації речових прав на нерухоме майно від 08.05.2025р. №425948927 за адресою: АДРЕСА_2 , відомості відсутні.

Посилаючись на положення ст. 1277 ЦК України, представник заявника просить суд визнати відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 , що належала, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , та передати зазначену квартиру у комунальну власність Приютівської територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області в особі Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Ухвалою судді від 26 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Задоволено клопотання представника заявника та витребувано від Другої олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання представник заявника не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавав.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши заяву про визнання спадщини відумерлою і наявні в матеріалах справи доказах, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією актового запису про смерть № 30 від 21 травня 2003 року, складеного виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області. Заявником у вказаному актовому записі зазначено ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Згідно з відповіддю, наданою на запит суду, Управлінням дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради Кіровоградської області, ОСОБА_2 значиться знятим з 15 липня 2022 року із зазначеної адреси у зв`язку зі смертю.

Померлій ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно з архівною довідкою № 214 від 18 лютого 2025 року, виданою КП «ОМБТІ», належала квартира АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою № 298 від 12 травня 2025 року, виданою виконавчим комітетом Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала до дня смерті за адресою: АДРЕСА_2 з 18 січня 1983 року по день смерті. Інформація щодо зареєстрованих та проживаючих разом з нею до дня смерті осіб відсутня. Заповіт від імені ОСОБА_1 в Приютівській селищній раді не посвідчувався. Земельна ділянка біля будинку неприватизована.

За інформацією від 02 червня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_1 відомості у реєстрах відсутні.

Друга олександрійська державна нотаріальна контора Кіровоградської області на виконання ухвали судді від 26 травня 2025 року надала інформацію, що згідно алфавітних книг спадкових справ спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 у вказаній нотаріальній конторі відсутня.

Згідно з Інформаційними довідками № 81914251 та 81914268 від 18 липня 2025 року зі Спадкового реєстру відомості про заповіти, спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За загальним правилом, дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим законодавець передбачає, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Проте із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ними чинності абзацом 2 пункту 5 Прикінцевих пунктом передбачається виняток, що правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Разом з цим, норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, за якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР (постанова Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 128/3361/16-ц).

Таким чином, до правовідносин, які виникли, не можуть застосовуватися правила ст. 1277 ЦК України, оскільки спадщина відкрилася до 01 липня 2003 року, а тому слід керуватися законом, який був чинний на момент відкриття спадщини, тобто ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 08 квітня 2020 року у справі №761/41071/19, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР року було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.

ЦК УРСР не обмежував строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені у цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини перша та друга статті 549 ЦК УРСР).

Аналіз змісту статей 548, 549 ЦК УРСР свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави (частини перша-третя статті 555 ЦК УРСР).

Системне тлумачення частини другої статті 549, частини першої статті 555 ЦК УРСР та абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що:

в ЦК УРСР законодавець, на відміну від ЦК України та існування конструкції «відумерлої спадщини», передбачав автоматичний перехід спадщини за правом спадкоємства до держави. Будь-яких дій щодо прийняття спадщини держава не здійснювала. Держава при існуванні юридичних фактів, визначених пунктами 1-5 частини першої статті 555 ЦК УРСР, завжди приймала спадщину і не могла від неї відмовитися;

оскільки держава не мала права відмовитися від прийняття спадщини, то у випадку, коли спадкоємці за законом або за заповітом не прийняли спадщину або відмовилися від спадщини, спадщина вважалася прийнятою державою;

з урахуванням того, що в частині першій статті 555 ЦК УРСР закріплювався автоматичний перехід спадщини до держави, та існував строк шість місяців для прийняття спадщини іншими спадкоємцями, то абзац 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України може застосовуватися тільки, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мали право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 671/22/19.

Спадщина після смерті ОСОБА_1 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин, суд дійшов висновок, що до спірних відносин підлягають застосуванню норми матеріального закону, чинного на час відкриття спадщини, а саме ЦК УРСР, яким не передбачалась можливість визнання спадщини відумерлою, оскільки після смерті спадкодавця протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини ніхто спадщину не прийняв, то відповідно до статті 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства перейшло до держави.

Отже, заява про визнання спадщини після смерті ОСОБА_1 відумерлою, яка відкрилася до 01 липня 2003 року, не може бути задоволена.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524-555 ЦК УРСР, ст. 1277 ЦК України, ст.ст. 81, 247, 263-265, 334-338 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

В задоволенні заяви Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, заінтересована особа: Комунальне підприємство «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання спадщини відумерлою відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08 вересня 2025 року.

Заявник: Приютівська селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області, адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, Олександрійський район, с-ще Приютівка, вул. Шкільна, буд. 4, .

Заінтересована особа: Комунальне підприємство «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації», адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, Олександрійський район, м. Олександрія, вул. Софіївська, буд. 27, .

Суддя І.П. Шинкаренко