Номер провадження: 22-ц/813/880/25
Справа № 521/5034/23
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення матеріального збитку заподіяного внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на свою користь невиплачену суму страхового відшкодування збитку, заподіяного внаслідок ДТП, в розмірі 10940,15 грн, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 5330,46 грн, інфляційні втрати в розмірі 349,21 грн, три відсотки річних за користування грошовими коштами в сумі 319,89 грн, судові витрати у вигляді витрат на залучення експерта в розмірі 5000,00 грн, понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 23000,00 грн та судовий збір 1073,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 жовтня 2022 року приблизно о 16:55 годині в м. Одесі на вул. Люстдорфська дорога в районі будівлі №11-А сталася дорожньо-транспортна пригода, яка виразилась у зіткненні автомобіля Jeep р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем Mercedes р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Власником пошкодженого автомобіля Mercedes р.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 . Внаслідок настання ДТП автомобілям заподіяні механічні пошкодження, а позивачу заподіяна майнова шкода.

12 грудня 2022 року страховиком ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснено страхове відшкодування в розмірі 57150,61 гривень, однак, позивач не погоджується із правильністю визначення відповідачем розміру матеріального збитку.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_4 на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву ПрАТ СК «ПЗУ Україна» зазначили, що страховик взяв до уваги дані, які зазначені у висновку експерта №107-22 експертно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу та провів потерпілій доплату відшкодування у розмірі 38947,46 грн без ПДВ, посилаючись на положення статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому, відповідач вважає, що в повному обсязі виконав свої зобов`язання за страховим полісом. При цьому, відповідач зазначив, що позивач не надав доказів щодо понесення витрат на виготовлення висновку експерта, тому вимоги про їх стягнення є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені відповідач зазначив, що згідно зі ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком має бути прийнято рішення щодо страхової виплати у строк від 15 до 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, а отже розрахунок інфляційних втрат, 3% річних та пені має здійснюватися після закінчення вказаного строку, з огляду на що дані вимоги є безпідставними.

Короткий зміст відповіді на відзив.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що, здійснивши доплату страхового відшкодування, страховик підтвердив порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме в частині дій щодо з`ясування розміру збитку. При цьому, щодо доводів відповідача про врахування/неврахування ПДВ при визначенні розміру збитку позивач зауважила, що відповідач не ініціював питання про призначення експертизи судом. Крім того, позивач вважає, що саме дата 12 грудня 2022 року є початком строку невиконання страховиком зобов`язання, з якого необхідно розраховувати штрафні санкції, оскільки 12 грудня 2022 року відповідач у досудовому порядку прийняв кінцеве рішення, яким порушено права ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнено з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 суму матеріального збитку, завданого унаслідок пошкодження транспортного засобу в розмірі 10940,15 грн. Стягнено з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 5330,46 грн. Стягнено з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 349,21 грн. Стягнено з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 три відсотки річних за користування грошовими коштами в сумі 319,83 грн. Стягнено з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 23000,00 грн. Стягнено з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи у розмірі 5000,00 грн. Стягнено з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ПрАТ СК «ПЗУ Україна» просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у стягненні 10940,15 грн в якості страхового відшкодування та змінити в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат і судових витрат, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного не взято до уваги, що експерт включив до вартості відновлювального ремонту авто суму ПДВ у розмірі 20% та потерпіла ОСОБА_1 отримала страхове відшкодування на свій картковий рахунок і не надала доказів проведення та оплати ремонту авто на СТО, яке є платником ПДВ та, як наслідок, судом першої інстанції безпідставно стягнуто з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 10940,15 грн (суму, що дорівнює розміру ПДВ, включеного до вартості ремонту) як страхового відшкодування, а також 3% річних, пені та інфляційних втрат, для розрахунку яких було використано суму боргу, до якої включено ПДВ. Крім того, скаржник не погоджується зі стягненням на користь сторони позивача витрат на правову допомогу з огляду на їх не співмірність із розміром заявлених позовних вимог та складністю справи.

Короткий зміст та доводи відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу вказано на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Також позивач зазначила, що всі етапи проведення експертизи експерт викладає у дослідницькій частині висновку, однак жодних арифметичних дій у вигляді множення на розмір податку на додану вартість або ж на 20% в дослідницькій частині висновку не міститься, як і не міститься у висновках, а тому, представник позивача вважає, що твердження відповідача є такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж тридцять розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 13, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 08 вересня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга скаржника підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 жовтня 2022 року приблизно о 16:55 годині в м. Одесі на вул. Люстдорфська дорога в районі будівлі №11-А мала місце дорожньо-транспортна пригода, яка полягала у зіткненні автомобіля Jeep р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем Mercedes р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок настання ДТП автомобілям заподіяні механічні пошкодження, а позивачу заподіяна майнова шкода.

Відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року, винною у даній ДТП визнано ОСОБА_2 . До суду апеляційної інстанції постанова не оскаржувалася.

На дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Jeep р.н. НОМЕР_1 була застрахована.

Автомобіль марки Mercedes р.н. НОМЕР_2 на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 від 03 лютого 2022 року.

Відповідно до Висновку судового експерта Крутих Є.О. №39-23 від 10 березня 2023 року вартість матеріального збитку, завданого внаслідок настання ДТП склала 107038,22 грн.

Згідно з полісом обов`язкового страхування ЕР №207180829, максимальна страхова сума на день настання ДТП за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи, складала 130000,00 грн.

Позивач звернулася до ПрАТ СК«ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку та здійснення страхового відшкодування.

12 грудня 2022 року відповідачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснено страхове відшкодування в розмірі 57150,61 гривень.

12 грудня 2022 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перегляд рішення щодо суми виплати з врахуванням долученої до матеріалів страхової справи копії Висновку експерта №107-22 від 16 листопада 2022 року, на що отримала відмову у перегляді рішення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що днем прийняття страховиком кінцевого рішення щодо суми страхового відшкодування є 12 грудня 2022 року.

За змістом статтей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Водночас, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що єдиний випадок, коли страховику надається право не проводити оцінку чи експертизу з визначення розміру причиненої шкоди досягнення з потерпілим згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, а потерпілий, при цьому, не наполягає на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем (страховиком) ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, на що вказує: заява про перегляд рішення страховика від 12 грудня 2022 року та заявлений до страховика позов.

Отже, на виконання вимог п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» був зобов`язаний замовити проведення оцінки або експертизи задля визначення вартості матеріального збитку.

При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги Звіт №54-D/11/30 від 17 листопада 2022 року, складений оцінювачем ОСОБА_5 , оскільки даний оцінювач, в порушення вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту №1 та «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» не здійснював особисто огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, а ґрунтував свій звіт на даних наданих відповідачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Враховуючи допущені оцінювачем ОСОБА_5 порушення вимог ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», п.п. 50, 51 Національного стандарту №1«Загальні засади оцінки майна і майнових прав», п. 5.1 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» суд першої інстанції вважав Звіт №54-D/11/30 від 17 листопада 2022 року неякісним та непрофесійним.

Водночас, враховуючи, що відомості про вартість деталей, які підлягають заміні при відновленні транспортного засобу позивача внесені оцінювачем самостійно, замість вказання вартості деталей, отриманої від офіційного дилера, суд першої інстанції визнав Звіт №54-D/11/30 від 17 листопада 2022 року неналежним доказом у справі.

Суд першої інстанції визнав належним, допустимим й достовірним доказом Висновок судового експерта Крутих Є.О. №39-23 від 10 березня 2023 року, складений в межах розгляду даної справи, оскільки цей доказ відповідає вимогам ст.ст. 76, 102, 106 ЦПК України. Експертний висновок складений безпосередньо у справі №521/5034/23, про що в ньому зазначено, а судовий експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок.

При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги доводи представника відповідача, що від вартості матеріального збитку необхідно віднімати суми податків, зокрема, податок на додану вартість, оскільки відповідачем правильність Висновку судового експерта №39-23 від 10 березня 2023 року під сумнів не ставилася, клопотань про призначення судом експертизи від відповідача не надходило, а доводи у відзиві на позовну заяву стосуються Висновку експерта №107-22 від 16 листопада 2022 року та відповідачем зазначений розмір збитку не спростовано.

Суд першої інстанції також зазначив, що відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна», в порядку досудового вирішення спору, мав можливість задовольнити вимогу позивача ОСОБА_1 щодо доплати їй страхового відшкодування в розмірі 49887,61 грн за відповідними зверненнями представника останньої адвоката Румянцева О.Г., але не скористався нею, що і призвело для пред`явлення до нього відповідної позовної вимоги.

Тому, суд першої інстанції вважав обґрунтованим позов, з врахуванням зменшення позовних вимог позивачем про стягнення з відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь позивача ОСОБА_1 невиплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 10940,15 грн, як різниці між дійсним розміром завданого збитку внаслідок настання страхового випадку 107038,22 грн та фактично сплаченим страховиком розміром цієї шкоди 96098,07 грн (57150,61 грн виплачених 12 грудня 2022 року + 38947,46 грн виплачених 05 червня 2023 року).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню недоплачена частина страхового відшкодування з врахуванням здійсненої часткової доплати в ході розгляду справи, а саме 10940,15 грн.

Проте, колегія суддів не погоджується в повній мірі з даними висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до абз. 2 п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати та в таких випадках необхідно з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ. А отже, у разі проведення ремонтних робіт особою, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

У висновку експерта №39-23 від 10 березня 2023 року у розділі «Дослідження» зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ; а вартість матеріального збитку (реальний збиток) це значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектовування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу й витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у ремонтній калькуляції вартості відновлювального ремонту №107-22 від 15 листопада 2022 року у розділі «пояснення» ціни вказано із застосуванням+20% (а.с.86).

Наведене свідчить, що розмір матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 30 жовтня 2022 року, судовим експертом визначений з врахуванням податку на додану вартість.

Проте у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивачем дійсно здійснено ремонт автомобіля та були понесені витрати зі сплати ПДВ, а тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відшкодуванню позивачу матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 жовтня 2022 року, з урахуванням ПДВ.

На виконання положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин колегією суддів враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 та від 22 грудня 2020 року у справі №565/1210/19.

Таким чином вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz B170, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 30 жовтня 2022 року, без урахування суми ПДВ становить 98758,75 грн (19116,67 20%) + (22280,66 20%) + (218802,96 20%) х (1 0,7).

Враховуючи, що фактично страховиком здійснено виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 96098,07 грн (57150,61 грн виплачених 12 грудня 2022 року + 38947,46 грн виплачених 05 червня 2023 року), колегія суддів дійшла висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди 2660,68 грн (98758,75-96098,07), в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в частині стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 суму матеріального збитку, завданого унаслідок пошкодження транспортного засобу слід відмовити.

Також щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені, 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що початком періоду для розрахунку потенційних інфляційних втрат є наступний день після прийняття страховиком кінцевого рішення у страховій справі за заявою ОСОБА_1 з відмовою в перегляді цього рішення.

Так, суд першої інстанції визначив початком та кінцем перебігу для нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми період з 12 грудня 2022 року по 27 лютого 2023 року (відповідно до дати закінчення нарахувань, вказаної у позовній заяві, виходячи із заборгованості у сумі 49887,61 грн).

Проте, колегія суддів не погоджується в повній мірі з даними висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Заяву щодо перегляду суми збитку ОСОБА_1 подала страховикові 12 грудня 2022 року, а отже початком прострочення виконання грошового зобов`язання фактично є 13 грудня 2022 року.

Крім того, враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення суми матеріального збитку, завданого унаслідок пошкодження транспортного засобу в розмірі 2660,68 грн, то розмір заборгованості, на яку нараховуються пеня, 3% річних та інфляційні втрати, становить 41608,14 грн (49887,61(10940,15-2660,68).

Враховуючи вищевикладене пеню з розрахунком подвійної ставки Національного банку України, 3% річних та інфляційні витрати необхідно нараховувати з 13 грудня 2022 року по 27 лютого 2023 року на суму заборгованості у розмірі 41608,14 грн і здійснюється за наступними формулами.

Для пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ:

[Сума боргу] ? [Розрахункова ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]

Період розрахунку: з 13.12.2022 року по 31.12.2022 року - 19 днів

[Розрахункова ставка] = 25,000% (облікова ставка НБУ) ? 2 = 50,000%

[Пеня] = 41 608,14 грн (сума боргу) ? 50,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 19 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 082,95 грн

Період розрахунку: з 01.01.2023 року по 26.01.2023 року - 26 днів

[Розрахункова ставка] = 25,000% (облікова ставка НБУ) ? 2 = 50,000%

[Пеня] = 41 608,14 грн (сума боргу) ? 50,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 26 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 481,93 грн

Період розрахунку: з 27.01.2023 року по 27.02.2023 року - 32 дні

[Розрахункова ставка] = 25,000% (облікова ставка НБУ) ? 2 = 50,000%

[Пеня] = 41 608,14 грн (сума боргу) ? 50,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 32 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 823,92 грн

Разом 4388,80 грн

Для 3% річних:

[Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]

41 608,14 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 58 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 198,35 грн

Для інфляційних втрат:

[Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

41 608,14 грн (сума боргу) ? 102,216% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 41 608,14 грн (сума боргу) = 922,09 грн

Таким чином, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, в якій позивач просила стягнути із відповідача на свою користь інфляційні втрати в розмірі 349,21 грн та з огляду на здійснений судом апеляційної інстанції розрахунок суми інфляційних втрат (992,09 грн), а також враховуючи положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України (суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках), колегія суддів дійшла висновку, що за період з 13 грудня 2022 року по 27 лютого 2023 року має бути стягнута пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4388,80 грн, 3% річних у розмірі 198,35 грн, інфляційні втрати у розмірі 349,21 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що жодних арифметичних дій у вигляді множення на розмір податку на додану вартість або ж на 20% в дослідницькій частині висновку не міститься, оскільки в у ремонтній калькуляції вартості відновлювального ремонту №107-22 від 15 листопада 2022 року у розділі «пояснення» ціни вказано із застосуванням+20% (а.с.86).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку при визначенні розміру суми страхового відшкодування, в рахунок відшкодування матеріальних збитків, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру суми стягнення.

Розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Щодо розподілу судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві заявлено одну майнову позовну вимоги, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с.152-155), на суму 16939,65 грн, належна сума судового збору, що підлягала сплаті в суді першої інстанції становила 1073,60 грн.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № від 28 лютого 2023 року (а.с.9).

Враховуючи задоволення позовних вимог частково, що становить 44,85% (7597,04*100/16939,65) від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 481,51 грн (1073,60х44,85%).

Враховуючи зміст апеляційної скарги належна сума судового збору, що підлягала сплаті за подання апеляційної скарги в частині оскаржуваних позовних вимог становила 1610,40 грн (1073,60х150%).

За подання апеляційної скарги, скаржником сплачено судовий збір у загальному розмірі 1610,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 27 грудня 2023 року №108387 .

Враховуючи задоволення апеляційної скарги частково, що становить 55,15% ((16939,65-7597,04)*100/16939,65) з позивача на карту відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 885,72 грн (1610,40х55,15%).

Щодо розподілу витрат пов`язаних із залученням експерта та витрат на професійну правничу допомогу.

Під час розгляду справи судом першої інстанції представник позивача подав заяву про розподіл та відшкодування судових витрат, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23000,00 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.ч. 6-9 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, сторона позивача надала копію рахунку для здійснення оплати за проведення експертного дослідження, а також копію квитанції про оплату за проведення експертизи від 09 березня 2023 року у розмірі 5000 грн (а.с.171-172).

Разом з тим, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума витрат пов`язаних із залученням експерта в розмірі 2242,50 грн (5000,00х44,85%).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу понесену в суді першої інстанції представник позивача надав:

- детальний опис наданих адвокатом Румянцевим О.Г. позивачу ОСОБА_1 послуг, а саме:

1. Усні консультації з адвокатом, узгодження правової позиції (30 хв) 1500 грн.

2. Підготування та направлення до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» адвокатського запиту щодо надання документів, на підставі яких розраховано розмір страхового відшкодування (30 хв) 1500 грн.

3. Складення та подання позовної заяви до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з додатками в інт. Грекової І.В. (2 год 30 хв) 7500 грн.

4. Підготування та направлення до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та Малиновського районного суду м. Одеси відповіді на відзив у справі №521/5034/23 (1 год 30 хв) 4500 грн.

5. Підготування та направлення судовому експерту Крутих Є.О. заяви про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у справі №521/5034/23 (20 хв) 1000 грн.

6. Підготування та направлення до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та Малиновського районного суду м. Одеси клопотання про долучення доказів з додатками у вигляді висновку №39-23 від 10 березня 2023 року (30 хв) 1500 грн.

7. Підготування та направлення до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та Малиновського районного суду м. Одеси письмових пояснень до судових дебатів у справі №521/5034/23 (1 год 30 хв) 4500 грн.

8. Підготування та направлення до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та Малиновського районного суду м. Одеси заяви про розподіл судових витрат у справі №521/5034/23 (20 хв) 1000 грн.

- договір про надання правової допомоги від 01 листопада 2022 року укладений ОСОБА_1 та адвокатом Румянцевим О.Г. про наступне:

п. 2.1 За надання правової допомоги за цим договором клієнт прийняв на себе зобов`язання здійснювати повну та своєчасну оплату та відшкодовувати фактичні витрати для виконання договору.

п. 2.2 Сторони встановили погодинну оплату з розрахунку 3000 гривень/година.

п. 2.3 Обсяг робіт, виражений у годинах, визначається на основі облікових даних виконавця про фактично витрачений час на виконання конкретних завдань, необхідних для належного надання послуг (виконання робіт).

п. 2.8 За наслідками виконання цього договору (окремих його етапів) сторони підписують акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг);

- акт прийому-передачі №01 від 13 лютого 2023 року, відповідно до якого були надані наступні послуги:

1. Усні консультації з адвокатом, узгодження правової позиції (30 хв) 1500 грн.

2. Підготування та направлення до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» адвокатського запиту щодо надання документів, на підставі яких розраховано розмір страхового відшкодування (30 хв) 1500 грн.

3. Складення та подання позовної заяви до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з додатками в інт. Грекової І.В. (2 год 30 хв) 7500 грн.

Разом 10500 грн, які були сплачені ОСОБА_1 13 лютого 2023 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №1;

- акт прийому-передачі №02 від 04 грудня 2023 року відповідно до якого були надані наступні послуги:

1. Підготування та направлення до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та Малиновського районного суду м. Одеси відповіді на відзив у справі №521/5034/23 (1 год 30 хв) 4500 грн.

2. Підготування та направлення судовому експерту Крутих Є.О. заяви про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у справі №521/5034/23 (20 хв) 1000 грн.

3. Підготування та направлення до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та Малиновського районного суду м. Одеси клопотання про долучення доказів з додатками у вигляді висновку №39-23 від 10 березня 2023 року (30 хв) 1500 грн.

4. Підготування та направлення до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та Малиновського районного суду м. Одеси письмових пояснень до судових дебатів у справі №521/5034/23 (1 год 30 хв) 4500 грн.

5. Підготування та направлення до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та Малиновського районного суду м. Одеси заяви про розподіл судових витрат у справі №521/5034/23 (20 хв) 1000 грн.

Разом 12500 грн, які були сплачені ОСОБА_1 04 грудня 2023 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №2;

- квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 13 лютого 2023 року про сплату 10500 грн та №2 від 04 грудня 2023 року про сплату 12500 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Верховний Суд у постанові від 11 березня 2021 року по справі №911/2681/19 зазначив, що такий вид правової допомоги, як зустріч адвоката з представниками клієнта та обговорення з клієнтом напрямів підсилення правової позиції клієнта, на який затрачено 2 год. 00 хв., не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру.

З висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, а також від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, та в постановах Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, вбачається, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи. До того ж заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Також на сьогоднішній день позиція Верховного Суду ґрунтується на тому, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних із сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Враховуючи вищезазначене, на думку колегії суддів, відшкодування адвокатських витрат у заявленій сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, не співмірні в повній мірі зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, суми задоволених позовних вимог, значенням справи для сторін, а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 4000,00 грн, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

На підставі вище викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» підлягає частковому задоволенню, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року зміні.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року змінити виклавши перший, другий, третій, четвертий, п`ятий абзаци резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення матеріального збитку заподіяного внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (; місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму матеріального збитку, завданого унаслідок пошкодження транспортного засобу в розмірі 2660,68 грн (дві дитячі шістсот шістдесят гривень шістдесят вісім гривень).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (; місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 4388,80 грн (чотири тисячі триста вісімдесят вісім гривень вісімдесят копійок).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (; місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) інфляційні втрати в розмірі 349,21 грн (триста сорок дев`ять гривень двадцять одна копійка).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (; місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) три відсотки річних за користування грошовими коштами в сумі 198,35 грн (сто дев`яності вісім гривень тридцять п`ять копійок».

Здійснити розподіл судових витрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (; місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (; місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати за проведення експертизи у розмірі 2242,50 грн (дві тисячі двісті сорок чотири тисячі гривень п`ятдесят копійок).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (; місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 481,51 (чотириста вісімдесят одна гривня п`ятдесят одна гривня).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (; місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, 04053) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 885,72 грн (вісімсот вісімдесят п`ять гривень сімдесят дві копійки).

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 08 вересня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік

О.С. Комлева

М.М. Драгомерецький