Справа № 642/5348/25
Провадження № 2/642/1833/25
УХВАЛА

Іменем України

10 вересня 2025 року суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Грінчук О.П., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив :

До Холодногірського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява.

Вважаю, що пред`явлена позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Вимоги до позовної заяви передбачено ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Всупереч п. 5 ч.3 ст.175, ч.5 ст. 177 ЦПК України, представником позивача не викладено всіх обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено і не додано всіх доказів, якими обґрунтовано позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV, в якому в статті 3 надано визначення термінів: місця перебування, місця проживання, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, в тому числі паспорт громадянина, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, реєстрації внесення інформації до реєстру територіальної громади, Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру".

Тобто, місце проживання це житло, в якому проживає особа, а реєстрація у встановленому законом порядку місця проживання/перебування підтверджується вичерпним переліком документів, зокрема, паспортом громадянина України. Чинним законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та передбачено документи, які підтверджують таку реєстрацію.

Згідно ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями ч. 9 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Дана норма передбачає підсудність справ до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме за останнім відомим саме зареєстрованим місцем проживання відповідача, а не за будь-яким відомим місцем проживання, яке вказала позичальник при укладанні договору.

Так, представник позивача, звертаючись з позовом до Холодногірського районного суду м. Харкова зазначив, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 .

На виконання ч.6 ст. 187 ЦПК України судом здійснено запит для отримання відомостей про зареєстроване місце перебування відповідача.

Згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою, вказаною представником позивача як зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не зареєстрована за вказаною адресою.

З відповіді №1756128 від 09.09.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру також вбачається, що відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 не знайдено.

Відповідно до висновків Верховного суду в постанові №554/7669/21 від 24.06.2024, для визначення підсудності в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Частиною 5 ст. 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До позову не надано жодного документу, який би підтверджував, що останнім відомим позивачу зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , зокрема, копії паспорту відповідача тощо.

Також суду не надано відомостей, що майно відповідача або місце роботи знаходяться в Холодногірському районі м. Харкова.

А тому враховуючи, що із витребуваних судом документів не встановлено останнє зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 , суд не в змозі встановити правильну підсудність справи.

Належні докази щодо підсудності справи Холодногірському районному суду м. Харкова представником позивача також не надані.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Таким чином, для вирішення питання про підсудність справи Холодногірському районному суду м.Харкова позивачу слід надати докази щодо останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача, місця роботи або належності їй майна в Холодногірському районі м.Харкова.

Відповідно до ч.1ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без руху, надати позивачу строк протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк є підставою вважати позовну заяву неподаною та такою, що підлягає поверненню позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя