УХВАЛА

08 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 465/7314/24

провадження № 61-991ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року у справі за заявою завідувача відділення Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про госпіталізацію та лікування громадянина ОСОБА_1 в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Назаркевича С. М. на рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2024 року.

25 липня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року,з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України.

Обґрунтовуючи обставини пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилається на те, зокрема, що ухвалу Львівського апеляційного суду

від 10 лютого 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження він отримав особисто 26 червня 2025 року, а тому має право на її оскарження з

27 червня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду 07 серпня 2025 року визнано наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними,касаційну скаргу залишено без руху, а саме запропоновано заявнику направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07 серпня 2025 року заявник надіслав заяву про усунення недоліків, в якому міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

В клопотанні заявник посилається на те, що постанову Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року він не отримував, оскільки з 09 січня 2025 року по 05 лютого 2025 року перебував у м. Одеса. Під час перебування в м. Одеса він неодноразово зв`язувався з адвокатом Назаркевичем С. М., який надав інформацію по справі. 05 лютого 2025 року він прибув до місця проживання своєї матері. 14 лютого 2025 року поспілкувавшись з адвокатом Назаркевичем С. М. електронною поштою щодо подальших дій, пов`язаних з постановлення ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, він вийшов з дому та подальших подій до 21 березня 2025 року не пам`ятає.

В період зникнення заявника, зокрема, 26 лютого 2025 року його мати отримала ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження

від 10 лютого 2025 року. 21 березня 2025 року він особисто отримав ухвалу про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Львівської обласної прокуратури та 31 березня 2025 року направив касаційну скаргу від свого імені. 05 квітня 2025 року він поспілкувався електронною поштою з адвокатом щодо питання підтримання касаційної скарги Львівської обласної прокуратури. Після цього подальше спілкування з адвокатом було припинено. В подальшому після неодноразових звернень до суду першої та апеляційної інстанцій заявник 26 червня 2025 року особисто отримав ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження від 10 лютого 2025 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Наведені заявником причини для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надані ним докази не дають достатніх підстав для визнання їх поважними з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Назаркевича С. М. на рішення Франківського районного суду

м. Львова від 18 вересня 2024 року.

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана 25 липня 2025 року.

Згідно частини першої та другої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на безоплатну юридичну допомогу з питань, пов`язаних з наданням їм психіатричної допомоги.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» право на безоплатну вторинну правову допомогу мають особи, щодо яких суд розглядає справу про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої статті 13 цього Закону, протягом розгляду справи в суді.

Пунктами 2,3 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» передбачено, що безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29 листопада 2024 року клопотання ОСОБА_1 задоволено. Постановлено звернутися до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги про призначення ОСОБА_1 у адвоката відповідно до вимог Закону України «Про безоплатну правову допомогу» для представництва його інтересів в Львівському апеляційному суді.

Установлено, що в суді апеляційної інстанції в інтересах заявника діяв адвокат Назаркевич С. М, який 12 лютого 2025 рокуотримав копію ухвали Львівського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року, що підтверджується повідомленням про доставлення електронного листа до електронного кабінету.

Відповідно до частини сьомої статті 272 ЦПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Заявник та його представник - адвокат Назаркевич С. М. не скористалися правом на касаційне оскарження ухвали Львівського апеляційного суду

від 10 лютого 2025 року у встановлений законом строк.

Крім того, копію вказаної ухвали від 10 лютого 2025 року отримано особисто ОСОБА_2 26 лютого 2025 року, яка зазначена як представник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

При цьому, 31 березня 2025 року ОСОБА_1 особисто звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо строку на оскарження.

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Будь-яких доказів, з яких можливо було б встановити, що перешкоджало заявнику з 13 лютого 2025 року подати касаційну скаргу у встановлений законом строк, заявником не надано.

Надані заявником посадковий квиток АТ «Укрзалізниця» на ім`я

ОСОБА_2 про виїзд 01 березня 2025 року з м. Львів та прибуття

02 березня 2025 року в м. Одеса, копія виписного епікризу щодо

ОСОБА_2 за період з 09 січня по 04 лютого 2025 року не свідчать про поважність причин строку на касаційне оскарження ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження від 10 лютого 2025 року. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про поважність пропуску строку не заявником не надано.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на значний термін пропуску строку на касаційне оскарження та враховуючи наявність в матеріалах справи доказів своєчасного вручення заявнику копії оскаржуваної ухвали, наведені заявником причини не можна визнати поважними підставами для поновлення строку на касаційне оскарження.

Отже, подане клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містить доказів наявності об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду касаційної інстанції.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально в кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і таких, що не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє в відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, наведені заявником, є неповажними, відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України, касаційний суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року.

Керуючись статтями 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року у справі за заявою завідувача відділення Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» про госпіталізацію та лікування громадянина ОСОБА_1 в примусовому порядку в умовах психіатричного стаціонару.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
Є. В. Коротенко В. М. Коротун