"09" вересня 2025 р. Справа № 363/3598/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А., за участю секретаря Галай О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород заяву представника відповідача адвоката Коломійця Івана Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

УСТАНОВИВ:

05 вересня 2025 року представник відповідача адвокат Коломієць І.О. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по вказаній справі, у якій просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 500,00 грн. на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та подану представником відповідача заяву, суд вважає за необхідне залишити без розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02.09.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задоволено частково.

Питання стосовно розподілу судових витрат на правничу допомогу судом не було вирішено, оскільки в матеріалах справи були відсутні докази відповідних витрат.

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. (ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259 ЦПК України)

Згідно положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається, серед іншого, розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. (ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. (ч. 1 ст. 246 ЦПК). У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК).

Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

У ЦПК України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1, 2 статті 133 ЦПК України).

Питання розподілу судових витрат між сторонами врегульовано ст. ст. 141, 142 ЦПК України.

Суд зазначає, що представником відповідача адвокатом Коломійцем І.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , у порушення вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України до переходу до стадії ухвалення судового рішення за результатами розгляду справи, не зроблено заяву, що докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що підтверджується матеріалами справи та протоколом судового засідання від 02.09.2025 року.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вказаної статті мають імперативний характер та зобов`язують суд залишити без розгляду заяву про розподіл судових витрат по справі, подану після визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України граничного строку для її подання, тобто після закінчення судових дебатів та після ухвалення рішення по справі.

Так, Верховний Суд у постанові від 27.04.2022 р. у справі № 295/14777/20 прийшов до висновку, що апеляційний суд зробив правильний висновок про залишення заяви без розгляду, але помилився щодо мотивів такого залишення, оскільки послався на пропуск ним п`ятиденного строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України для подання таких доказів. Правильним у такому разі є мотив про те, що заявник не дотримався процедури, визначеної частиною восьмою статті 141 ЦПК України, оскільки докази розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таких заяв та доказів під час дебатів подано не було.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц вказала, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приймаючи до уваги викладене, суд доходить висновку про залишення без розгляду заяви з тих мотивів, що представником відповідача не зроблено відповідної заяви про намір подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі відповідних доказів понесених витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 126, 141, 246, 270, 354 -355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача адвоката Коломійця Івана Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Д.А. Свєтушкіна