Справа № 333/4696/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Дондик О.Ю.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лукашенко Євген Юрійович, до ОСОБА_2 , Запорізької міської ради, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

Позивач звернулась до суду з позовом (з урахуванням уточнень), в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був чоловіком позивача. У 1984 році ОСОБА_3 отримав квартиру АДРЕСА_2 , яка була збудована №287 «Радіоприлад-16», та членом якого був ОСОБА_3 . Після його смерті позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документу на квартиру. Таким чином, позивач не має можливості оформити спадщину в позасудовому порядку.

ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи без участі її та позивача, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов визнає.

Представник відповідача - Запорізької міської ради в судове засідання не з`явилась, надала заяву з прохання розглянути справу за її відсутності. 24.06.2025 надіслала відзив на позов, в якому просить ухвалити рішення на розсуд суду, заперечень проти позову не зазначено, окрім стягнення з Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 судових витрат, які складаються з судового збору.

Третя особа- приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна в судове засідання не з`явилася, на виконання ухвали суду надіслала копію спадкової справи.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2025 відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті 27.08.2025 року.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 27.03.1981 року, позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , у зв`язку з чим її прізвище змінилося на « ОСОБА_4 ».

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.01.1982 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_2 .

Відповідно до сідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 08.12.2009 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 26.03.2011 року, ОСОБА_1 повторно зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 .

На підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів №195 від 26 липня 1984 року ОСОБА_3 був виданий ордер №806 серії А-ІХ ЖСК від 05 жовтня 1985 року для заселення до квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 67,95 кв.м, житлова площа складає 42,4 кв.м на сім`ю з трьох осіб: ОСОБА_3 , його дружини ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_2 .

Виплата ОСОБА_3 повної вартості квартири підтверджується довідкою ЖБК №287 «Радіоприлад-16», відповідно до якої ОСОБА_3 був членом зазначеного кооперативу та йому належить на праві приватної власності трикімнатна квартира АДРЕСА_3 , вартість квартири в сумі 11617 карбованців виплачена в повному обсязі 27.05.1992 року, а також копіями квитанцій про її виплату.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 10.06.2022 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі ПівденноСхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 , яка, в свою чергу, не прийняла спадщину після померлого батька.

Так, за інформацією, наданою приватним нотаріусум Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М. після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведена спадкова справа за №72/2025.

Згідно копії спадкової справи №72/2025 дружиною померлого ОСОБА_3 ОСОБА_1 15 травня 2025 року подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, а саме: з відповіді Департаменту реєстраційних послуг №06.4-04/02/4104 від 15.05.2025, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , по день смерті. Разом з померлим була зареєстрована та проживала дружина - ОСОБА_1 . Відомості щодо інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлого ОСОБА_3 -відсутні.

Постановою приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т.М. № 494/02-31 від 16.05.2025 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що не надані відповідні правовстановлюючі документи на нерухоме майно.

V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.

З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Таким чином, обрані позивачем способи захисту його прав передбачені законом і відповідають йому.

Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягає використанню національними судами України як джерело права.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Онерільдіс проти Туреччини» Європейський суд з прав людини визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, як вбачається з вищенаведених документів, особою, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто такою, що прийняла спадщину після померлого ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після нього відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як вбачається з вищенаведених документів.

Отже, позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті чоловіка.

Як передбачено ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7 роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном застосовується принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в частині 1 статті 317 ЦК України, у тому числі й право володіння.

Верховний Суд дійшов висновку, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. При цьому реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності.

Таким чином, відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на певне майно, зокрема, відсутність реєстрації речового права на нерухоме майно, безумовно не свідчить про відсутність у спадкодавця відповідних речових прав на таке майно. При здійсненні судового захисту спадкових прав спадкоємців на спадкове майно визначальним є підтвердження набуття спадкодавцем відповідного речового права та склад спадкового майна.

Відповідно до ст.. 384 ЦК України, усі власники (співвласники) квартир та нежитлових приміщень у будинку, спорудженому або придбаному житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна такого будинку. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до п. 5-1 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року - судам слід мати на увазі, що згідно із ст.15 Закону України "Про власність" ( 697-12 ) член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Відповідно до п. 8 ППВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року - у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах.

Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відповідно до п. 3.3 Листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року - у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини.

З наведеного слідує, що юридичним фактом, з наявністю якого пов`язується виникнення речового права члена кооперативу, зокрема, на квартиру, є факт сплати (викупу) спадкодавцем, як членом такого кооперативу, всіх пайових внесків. Державна реєстрація такого речового права вимагається законодавством, однак не підміняє собою юридичний факт набуття речового права, а є похідним юридичним процесом підтвердження державою набуття особою певного речового права.

З довідки голови правління ЖБК «Радіоприлад-16» від 27.05.1992 року та доданих квитанцій вбачається, що ОСОБА_3 , будучи членом кооперативу сплатив всі пайові внески та йому належить на праві власності 3-кімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 , який є чоловіком позивача набув право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Однак право власності на нерухоме майно ОСОБА_3 не реєстрував, що однак, з урахуванням вищевикладених висновків суду, не спростовує факту набуття ним права власності на вказану квартиру.

Таким чином, позивач, як спадкоємець за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 не може оформити своїх спадкових справ у зв`язку з відмовою нотаріуса.

За таких обставин, враховуючи викладене вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, приймаючи до уваги відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 133, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лукашенко Євген Юрійович, до ОСОБА_2 , Запорізької міської ради, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги в Комунарський районний суд міста Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Запорізька міська рада: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ;

Третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна: АДРЕСА_5 .

Суддя Ю.В. Ковальова