ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/72/25 Справа № 206/4373/23 Головуючий у першій інстанції: Прінь І. П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
10 вересня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого Красвітної Т.П.,
суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі по апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування,
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування в розмірі 48295,63 грн, пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 10854,68 грн, інфляційні втрати у розмірі 737,31 грн, 3% річних у розмірі 665,10 грн., а всього 60552,72 грн. Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 16073,60 грн.

З таким рішенням не погодилось ПрАТ «СК «ВУСО» та звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 грудня 2024 року апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова Компанія «ВУСО» залишено без задоволення. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року залишено без змін.

30 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - Негробов О.В. звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Перевіривши матеріали справи, колегія дійшла висновку про наявність підстав для ухвалення у справі додаткового судового рішення, яким вирішити питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщостосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 статті 270 ЦПК України).

Постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (підпункт в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України).

За положеннями частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № №002072 від 12.03.2013 (а.с. 91 т.1), копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 31.08.2023 в Дніпровському апеляційному суді (а.с. 74 т.2), копію договору про надання правничої (правової) допомоги №б/н від 03.07.2023 року, укладеного між Адвокатським бюро Олександра Негробова та ОСОБА_1 (а.с. 87-89 т.1), копію акту приймання-передачі виконаних робіт від 30.12.2024 (а.с. 100 т. 2), копію квитанції до прибуткового касового ордера №47 від 30.12.2024 про оплату позивачем на користь АБ Олександра Негробова правничої допомоги в сумі 8000,00 грн (а.с. 100 зворот).

Згідно змісту акту приймання-передачі виконаних робіт від 30.12.2024, Адвокатським бюро Олександра Негробова надано професійну правничу допомогу ОСОБА_1 , а саме ознайомлення із апеляційною скаргою відповідача, надання клієнту роз`яснень та узгодження правової позиції, складання та подання відзиву на апеляційну скаргу, на загальну суму 8000,00 грн (а.с. 100 т.1).

При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, колегія приймає до уваги обсяг робіт, проведений Адвокатським бюро Олександра Негробова у даній справі в суді апеляційної інстанції, що підтверджуються матеріалами справи. А саме, адвокатом АБ Олександра Негробова Негробовим О.В. складено, підписано та подано відзив на апеляційну скаргу.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено надання АБ Олександра Негробова професійної правничої правової допомоги позивачу в суді апеляційної інстанції, що погоджено договором та актом приймання-передачі виконаних робіт від 30.12.2024, на загальну суму 8000,00 грн.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, а також відмову в задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «Страхова Компанія «ВУСО»; встановивши доведеність факту надання та вартості наданих послуг позивачу з прпофесійної правничої допомоги АБ Олександра Негробова, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «Страхова Компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн 00 коп.

Необхідно також зауважити, зо заперечень щодо неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, не надходило.

З огляду на вищевикладене, наявні підстави для ухвалення додаткової постанови щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у даній справі позивачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 259, 268, 270 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст додаткової постанови складено 10 вересня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова