Справа № 465/7433/25
Провадження 2-о/465/305/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03.09.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

секретаря судового засідання Лозинського Т.-Р.А.

заявниці ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

заінтересована особа ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу термінового обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

заявниця звернулась до суду із заявою про видачу термінового обмежувального припису. В обґрунтування заяви вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 упродовж останніх місяців систематично вчиняють щодо неї та її неповнолітньої доньки з інвалідністю фізичне та психологічне насильство, а саме систематично проникають у її кімнату о 5 ранку, порушують нічний спокій, вмикаючи гучні звуки після 00:00, провокують конфлікти, висловлюють образи та погрози, застосовують фізичне, економічне та психологічне насилля відносно неї та її неповнолітньої доньки з інвалідністю. Такі дії відбуваються постійно, створюють небезпеку для її життя, психічного стану та особливо для життя і здоров`я неповнолітньої дитини з інвалідністю. Просить заяву задоволити.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 02.09.2025 року у справі відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання.

Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала, просила таку задоволити та зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ображають її, застосовують фізичне та психологічне насильство.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти заяви, вказала, що обтавини зазначені в заяві про видачу обмежувального припису не відповідають дійсності.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти заяви, пояснив, що не вчиняє стосовно матері жодного насильства та не ображає її.

Заслухавши думку заявниці та заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 23.08.2025, 24.08.2025 зверталась із заявами до т.в.о. начальника ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області про те, що ОСОБА_2 чинить стосовно неї протиправні дії, а ОСОБА_3 ображає та принижує її.

Як вбачається з відповіді начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області Олександра Шляховського від 21.07.2025 року, перевіркою за допомогою бази даних інформаційно комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції встановлено, що в період з 01.05.2025 до 17.07.2025 на спецлінії відділу служби «102» УОАЗОР ГУ НП у Львівській області за номером телефону 067 787 00 87 зареєстровано 12 електронних карток.

В поясненнях від 24.08.2025 року ОСОБА_1 вказала, що 24.08.2025 року ОСОБА_2 напала на неї. На підтвердження вказаних обставин заявницею надано консультаційний висновок спеціаліста КНП «5-та міська клінічна поліклініка м.Львова» та довідку Міського травматологічного пункту №1 від 04.07.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до частини першої ст.24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи(п. 9 ч.1 ст.1 Закону).

Відповідно до ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1)постраждала особа або її представник; 2)у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3)у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи-опікун, орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1)заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2)усунення перешкоду користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4)заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5)заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно з ч.8 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів заінтересованих осіб. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

За таких обставин, положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

У справі № 640/23804/18 (провадження № 61-3848св19) Верховний Суд у постанові від 29 серпня 2019 року, підтримуючи висновки судів попередніх інстанцій щодо відмови в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, вказав, що звернення заявника до органів поліції не підтверджує факт вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В обґрунтування вимог заяви, заявниця покликається на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно вчиняють відносно неї дії, пов`язані з словесними образами, погрозами, фізичним насильством.

Однак, матеріали справи не містять доказів складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно заінтересованих осіб, а відтак доказів які б підтверджували факти вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домашнього насильства, а бо того, що вони є беззаперечними кривдниками, суду не надано.

Відтак, у зв`язку із відсутністю доказів, які б підтверджували вище наведені обставини, суд вважає, що підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що судом не встановлено випадків систематичного домашнього насильства відносно заявниці, а також і ризиків настання насильства у майбутньому, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити.

Керуючись ст.ст.5, 9, 12, 19, 20, 81, 82, 258, 259, 264, 265, 350-1 - 350-6, 353, 354 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу термінового обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03 вересня 2025 року.

Суддя Ванівський Ю.М.