Справа № 931/680/25
Провадження № 2/931/353/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08 вересня 2025 року сел. Локачі

Суддя Локачинського районного суду Волинської області Кідиба Т.О., вивчивши позовну заявою ОСОБА_1 до Локачинської селищної ради Волинської області про виділ реальної частки домоволодіння,

в с т а н о в и л а :

03.09.2025 року позивач звернувся в суд з позовом до Локачинської селищної ради про виділ реальної частки домоволодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення в суд за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц).

Так, закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною. (Постанова ВП ВС від 26.09.2024 №990/220/24)

Слід зазначити, що саме звернення особи до суду з заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі неусунення недоліків.

Здійснивши аналіз норм законодавства, можна зробити висновок, що як суд, так і особа, яка подала позовну заяву, наділена низкою процесуальних прав та обов`язків. Зокрема, в разі подання позовної заяви оформленої з порушенням вимог ч.7 ст.177 ЦПК України, суддя зобов`язаний постановити ухвалу про залишення позову без руху із зазначенням його недоліків.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам ч.7 ст. 177 ЦПК України) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається із матеріалів позову, а саме: витягу з Державного реєстру речових прав № 400850797 від 25.10.2024 року ОСОБА_1 є власником частки житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , вид спільної власності: спільна часткова (а.с.14).

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області у справі №931/762/23 від 31.01.2024 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Цим рішенням також встановлено, що окрім позивача - ОСОБА_1 , спадкоємцем є ще його сестра ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину. Між ними було укладено договір про поділ спадкового майна, згідно з яким кожному з них, перейшло право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . Таким чином, ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_2 прийняли спадщину у встановленому законодавством порядку після смерті ОСОБА_3 та їхні частки у спадщині є рівними, що закріплено і договором про поділ спадкового майна до видачі свідоцтв про право на спадщину (а.с. 10-13).

Отже, із вивчених матеріалів вбачається, що позивач є власником лише частки вказаного житлового будинку, тоді як власником іншої частини будинку є його сестра ОСОБА_2 , хоча у технічному паспорті на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, замовником якого є ОСОБА_1 , розмір частки власності не зазначено.

У позовній заяві позивач зазначає, що звернувся до суду за захистом його права власності на вказане майно, шляхом виділу в натурі частки із цього майна, що є у спільній частковій власності.

Позивачем в якості відповідача зазначається Локачинська селищна рада, проте будь яких доказів невизнання, оспорювання, чи перешкод з боку відповідача щодо реалізації своїх прав на вказане майно, позивач не зазначає. Навпаки в обґрунтуванні позову ним зазначено, що саме співвласники майна мають узгоджувати усі обставини щодо користування спільним майном.

Однак, позивачем не залучено до справи іншого співвласника житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Тому позивачу необхідно обґрунтувати підстави звернення до суду із заявою про виділ в натурі частки житлового будинку саме до відповідача - Локачинської селищної ради.

Відповідно до п.6 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із ч. 1, ч.3, ч.4 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Діяльність нотаріату в Україні врегульована Законом України «Про нотаріат».

Якщо один із співвласників виявив бажання, незалежно від його мотивів, здійснити виділ у натурі частки з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про виділ у натурі частки з нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про виділ у натурі частки з нерухомого майна і таке право підлягає судовому захисту на підставі положень ст.15,16 ЦК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не звертався до нотаріуса про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна. Ним не зазначено в позові та не долучено доказів щодо пропозиції співвласнику укласти відповідний договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та посвідчити його нотаріально, відмови нотаріуса у виділі часток, або відмови відповідача щодо укладення такого договору. Отже, позовна заява не містить доказів вчинення перешкод позивачеві в реалізації його прав на виділ частки із спільної часткової власності та відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем в позовній заяві заявлено позовну вимогу майнового характеру.

При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст.176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Ціна позову повинна відповідати дійсній ринковій вартості майна на момент подачі позову. Власники або користувачі майна мають можливість безперешкодно, за власний кошт, замовити оцінку майна у відповідного спеціаліста або ж надати докази інвентаризаційної вартості майна.

Позивач у позовній заяві вказує ціну позову в розмірі 104583,00 грн, що зазначена у висновку оцінювача про вартість об`єктів оцінки, дата оцінки 19.06.2025 рік, оцінювач ОСОБА_4 (а.с. 9).

Разом з тим, до матеріалів позову не долучено кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, а відтак неможливо встановити строк дії повноважень оцінювача, а також, у зв`язку з недолученням звіту про оцінку, використані матеріали та методичні підходи для оцінки.

Отже, вважаю, що позивачем не додано усіх належних доказів, що підтверджують дійсну ринкову вартість спірного майна.

Крім того, суд зазначає, що згідно з п.1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, яка затверджена Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 року №774/14041, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

Як убачається із позовної заяви, позивач просить провести реальний виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта ним не надано, як і не надано доказів, які б свідчили про проведення експертизи, якою б була встановлена вартість робіт облаштування окремого входу та яка із сторін (або спільно сторони) має компенсувати вартість робіт вказаного облаштування.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, вважаю, що позовна заява не містить підтвердження про те, що вживались заходи досудового врегулювання спору. Відсутня актуальна інформація щодо вартість спірного майна. Окрім того, позивачем не вказано та до позовної заяви не долучено висновку щодо технічної можливості виділу у натурі часток (поділ) нерухомого майна та яка із сторін має компенсувати (у разі можливості виділу) вартість робіт облаштування окремого входу, не обґрунтовано підстави звернення до суду до відповідача - Локачинської селищної ради Волинської області.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищенаведених недоліків.

Керуючись ст. ст. 10, 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, ст.ст. 4, 6 Закону України "Про судовий збір",

п о с т а н о в и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Локачинської селищної ради Волинської області про виділ реальної частки домоволодіння, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків - десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба