Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5048/25
Номер провадження2/711/2393/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
09 вересня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого судді Демчика Р.В., секретаря судового засідання Бутовської Д.О., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Різника Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної порожньо-транспортною пригодою ,-
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної порожньо-транспортною пригодою.
Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 15 серпня 2024 року о 22.36 год. в м.Черкаси по вул. Захисників Азовсталі, 2, керуючи транспортним засобом «DODGE JOURNEY» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , який по інертності скоїв зіткнення з транспортним засобом «Форд» д.н.з. НОМЕР_3 . Який належить йому на праві власності. Також автомобіль «DODGE JOURNEY» д.н.з. НОМЕР_1 скоїв наїзд ще на транспортний засіб «JEEP» д.н.з. НОМЕР_4 та транспортний засіб «BMW» д.н.з. НОМЕР_5 , які були припарковані на паркувальних місцях.
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.08.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2025 року відкрите спрощене позовне провадження у справі.
Судове засідання у справі призначене на 09:00 год. 03.07.2025 року.
10.06.2025 року на адресу відповідача АДРЕСА_1 була направлена судова повістка про виклик в судове засідання, ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками.
19.06.2025 року конверт повернувся на адресу суду з поміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».
03.07.2025 року на адрес відповідача - АДРЕСА_1 був направлений судовий виклик в судове засідання, призначене на 09:00 год. 09.09.2025 року.
15.07.2025 року конверт повернувся на адресу суду з поміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч.ч.1.2.3 ст. 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки.
Зважаючи на вищевикладене, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд ухвали провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Судом встановлено, що власником автомобіля «Форд» д.н.з. НОМЕР_3 на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .
Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.08.2024 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та одного року позбавлення права керування транспортними засобами.
Згідно вказаної постанови, 15 серпня 2024 року о 22.36 год. в м.Черкаси по вул. З.Азовсталі, 2, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «DODGE JOURNEY» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога ЧОНД , що підтверджується висновком лікаря № 484, чим порушив п.2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАп.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 15 серпня 2024 року о 22.36 год. в м.Черкаси по вул. Захисників Азовсталі, 2, керуючи транспортним засобом «DODGE JOURNEY» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , який по інертності скоїв зіткнення з транспортним засобом «Форд» д.н.з. НОМЕР_3 . Також автомобіль «DODGE JOURNEY» д.н.з. НОМЕР_1 скоїв наїзд ще на транспортний засіб «JEEP» д.н.з. НОМЕР_4 та транспортний засіб «BMW» д.н.з. НОМЕР_5 , які були припарковані на паркувальних місцях, чим порушив п.п.2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Вказана постанова набрала законної сили 17.09.2024 року
Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд приймає як належний доказ висновок експерта №67, складений 06.05.2025 року, оскільки він містить інформацію щодо предмета доказування, він виконаний судовим експертом товарознавцем та підготовлений для подання до суду.
За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою (постанова ВС від 22.01.2019р. справа №676/518/17).
Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. З`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та, з чого він, при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а)наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в)причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Крім того, згідно позиції Верховного Суду, приведеної у постанові від 15.10.2020 за наслідками розгляду справи № 755/7666/19 зазначено, що відповідно до частини першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Також позивачем при подачі позовної заяви був сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 22.02.2025 року.
У відповідності до ст. 141 ЦК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 644,35 грн. судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (53,20%).
На підставі наведеного, ст. 22,1167 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) про відшкодування шкоди, заподіяної порожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: Р. В. Демчик