Справа № 307/2556/25
Провадження № 2/307/921/25
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 вересня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Ніточко В.В.,

з участю секретаря судового засідання Заяць Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства "Солотвинська алергологічна лікарня" Закарпатської обласної ради про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

І. Виклад позиції сторін.

Позивач звернулася до суду з позовом до комунального некомерційного підприємства "Солотвинська алергологічна лікарня" Закарпатської обласної ради про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона з 25 листопада 1991 року працювала лікарем у КЗ "Солотвинська обласна алергологічна лікарня". 13 червня 2024 року на підставі наказу від 13 червня 2024 року №19-к голови комісії з припинення (реорганізації) КНП "Солотвинська обласна алергологічна лікарня" Закарпатської обласної ради, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України, її було звільнено з місця роботи. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ комунального некомерційного підприємства "Солотвинська обласна алергологічна лікарня" Закарпатської обласної ради від 13 червня 2024 року №19-К "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновлено її на посаді лікаря-педіатра комунального некомерційного підприємства "Солотвинська обласна алергологічна лікарня" Закарпатської обласної ради днем 14 червня 2024 року. Однак, при розгляді справи судом не було вирішено питання про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу на її користь.

З метою проведення розрахунку середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу представником позивача на адресу відповідача було скеровано адвокатський запит щодо надання довідки про середню заробітну плату. Однак, відповіді не отримано на момент звернення до суду із даним позовом.

Зазначає, що розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в період з 14 червня 2024 року по 16 січня 2025 року проводився на основі Форми ОК 5, сформованої у застосунку "Дія" (Дата поновлення на роботі: 14 червня 2024 р. (згідно з рішенням Тячівського районного суду від 16 січня 2025 року). Розрахунковий період: квітень - травень 2024 року. Графік роботи: 5-ти денний робочий тиждень (5/2). Розрахунок середньоденної заробітної плати: квітень - 20 000 грн., кількість робочих днів 22, травень - 20 000 грн., кількість робочих днів 23, разом 40 000 грн., кількість робочих днів 55. Середньоденна заробітна плата = 40 000 / 55 = 727,27 грн. Кількість робочих днів прогулу: період з 14 червня 2024 року по 16 січня 2025 року, охоплює 155 робочих днів). Сума, яка підлягає стягненню - 727, 27 грн. х 155 робочих днів = 112 726, 85 грн.

Просить стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Солотвинська обласна алергологічна лікарня" Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 , 1950 року народження, жительки АДРЕСА_1 , суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в період з 14 червня 2024 року по 16 січня 2025 року в розмірі 112 726, 85 грн. (сто дванадцять тисяч сімсот двадцять шість гривень вісімдесят п`ять копійок) та 12000,00 грн. (дванадцять тисяч гривень) витрати на професійну правову допомогу.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2025 року справу за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства "Солотвинська алергологічна лікарня" Закарпатської обласної ради про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулуприйнято до розгляду, відкрито провадження у ній та призначено судове засідання.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Із копії трудової книжки ОСОБА_1 відомо, що її 13 червня 2024 року звільнено з посади лікаря педіатра КНП "Солотвинська обласна алергологічна лікарня" у зв`язку з скороченням чисельності працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.9).

Згідно наказу голови комісії з припинення (реорганізації) КНП "Солотвинська обласна алергологічна лікарня" Закарпатської обласної ради № 19-к від 13 червня 2024 року, ОСОБА_1 , звільнено з посади лікаря-педіатра, у зв`язку з скороченням чисельності працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.8).

Із рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2025 року відомо, що визнано протиправним та скасовано наказ комунального некомерційного підприємства "Солотвинська обласна алергологічна лікарня" Закарпатської обласної ради від 13 червня 2024 року № 19-к "Про звільнення ОСОБА_1 " та поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаря-педіатра комунального некомерційного підприємства "Солотвинська обласна алергологічна лікарня" Закарпатської обласної ради днем 14 червня 2024 року (а.с. 15-16).

Згідно інформації з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, заробітна плата ОСОБА_1 за 2024 рік складала: січень 0 грн. 00 коп., лютий 20 000 грн. 00 коп., березень 20 000 грн. 00 коп., квітень 20 000 грн. 00 коп., травень 20 000 грн. 00 коп., червень 15 666 грн. 60 коп., липень 0 грн. 00 коп., серпень 0 грн. 00 коп., вересень 0 грн. 00 коп., жовтень 0 грн. 00 коп., листопад 0 грн. 00 коп., грудень 0 грн. 00 коп. (а.с.17-23).

V. Оцінка Суду.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1, 5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідноч.1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно до ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, а також гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно п. 2 Розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку, матеріальна (грошова) допомога. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п.8 Розділу IV цього ж Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

Як вбачається із наказу про звільнення позивача, її звільнено 13 червня 2024 року, а поновлено на роботі рішенням суду від 16 січня 2025 року. Заробітна плата позивача за квітень 2024 року становила 20 000 грн. 00 коп., а за травень 2024 року становила 20 000 грн. 00 коп. Кількість робочих днів за цей період становив 55 днів.

Таким чином, середньоденна нарахована заробітна плата позивача становила 727 грн. 27 коп. (40 000 грн. 00 коп. : 55 днів).

Кількість робочих днів із 14 червня 2024 року по 16 січня 2025 року становить 155 днів. Таким чином, середній заробіток позивача, за час вимушеного прогулу, становить 112 726 грн. 85 коп. (727 грн. 27 коп. * 155 днів).

Отже, сума середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу становить 112 726 грн. 85 коп.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищого у порядку підлеглості органу.

Тобто, для звернення працівника до суду із заявою про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, встановлено тримісячний строк.

З даним позовом позивач звернулася до суду 16 липня 2025 року, тобто через шість місяців після того, як дізналася про порушення свого права (16 січня 2025 року).

Згідно ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

У статті 234 КЗпП України не наведено переліку поважних причин для поновлення строку звернення з заявою про вирішення спору, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем не надано.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають, у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності на звернення до суду за захистом свого порушеного права.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 10-13, 18, 133, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 40, 233, 235 КЗпП України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства "Солотвинська алергологічна лікарня" Закарпатської обласної ради про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: комунальне некомерційне підприємство "Солотвинська обласна алергологічна лікарня" Закарпатської обласної ради, юридична адреса: 90575, Закарпатська область, Тячівський район, с-ще Солотвино, вул. Зарічна, 22, ідентифікаційний код юридичної особи: 22111970.

Суддя В.В. Ніточко