Справа № 350/409/25
Номер провадження 2/350/293/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2025 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,
секретаря судових засідань Видойник І.П.,
з участю: позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Гутник П.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
в с т а н о в и в :
Позивачка у березні 2025 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно будинковолодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 .Це будинковолодіння належало її батькам: ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті батька спадщину фактично прийняла їх мати, однак в установленому законом порядку свої спадкові права не оформила.
За життя її мати ОСОБА_3 склала заповіт, за умовами якого все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, яке буде належати їй по закону і на що по закону матиме право, заповідала їй - ОСОБА_1 . Спадкоємцями за законом після смерті матері є її сестра - ОСОБА_2 (відповідачка по справі), яка спадщину не прийняла. З приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона звернулася із заявою до нотаріальної контори, проте листом державного нотаріуса Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинковолодіння. На теперішній час у неї виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно вона не може оформити в установленому законом порядку своє право на спадщину, а тому змушена звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. Просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно будинковолодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
7 квітня 2025 року у справі відкрито провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалами суду від 30 квітня 2025 року та 25 червня 2025 року витребувано додаткові докази. Станом на 20 травня 2025 року та 7 серпня 2025 року до суду надійшли витребувані документи. Ухвалою суду від 25 червня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Гутник П.М. позовні вимоги підтримали повністю, просила позов задовольнити, розгляд справи просила завершувати без її участі. Відповідачка в судове засідання не прибула, однак спрямувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності; позовні вимоги визнала, не заперечували проти їх задоволення. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Згідно паспортних даних ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області та її батьками записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Зміна прізвища позивачки з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » відбулася унаслідок укладення 24 листопада 1987 року шлюбу з ОСОБА_8 .
Факт належності спірного спадкового майна спадкодавцю ОСОБА_3 підтверджується зібраними та дослідженими доказами у справі.
Згідно свідоцтва про одруження батьки позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб 9 лютого 1949 року (свідоцтва серії НОМЕР_2 ).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , після смерті якого у спірному будинковолодінні продовжували проживати вона (позивачка) та її мати ОСОБА_3 .
Після смерті чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_3 прийняла спадщину, шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном.
За життя ОСОБА_3 5 грудня 2002 року склала заповіт, за умовами якого все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, яке буде належати їй по закону і на що по закону матиме право, заповідала ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 та після її смерті відкрилася спадщина - будинковолодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 .
Про те, що вказане будинковолодіння належало ОСОБА_3 свідчать: звідний оціночний акт по домоволодінню АДРЕСА_1 власником якого зазначений ОСОБА_4 ; генеральний план (схема) до цього будинковолодіння; журнал внутрішніх обмірів і підрахунків площі приміщень побудов по АДРЕСА_1 ; інвентаризаційною справою домоволодіння по АДРЕСА_2 ), де власниками зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; відомостями із будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_1 , де головою домогосподарства зазначено ОСОБА_3 .
Згідно відомостей, внесених до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 роком побудови житлового будинку АДРЕСА_1 зазначено 1957 рік. Із зазначеного слідує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за життя у перебачений законом спосіб набули право власності на будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 . Згідно листа завідувача Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Левицької Г.В. за № 159/02-14 від 30 жовтня 2025 року після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Другою Рожнятівською державною нотаріальною конторою Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заведено спадкову справу до майна померлої. Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом 3 лютого 2017 року звернулася ОСОБА_1 , якій у видачі свідоцтва відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.
Судом встановлено, що у своїй заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину поданій позивачкою до нотаріальної контори 3 лютого 2017 року, остання зазначала, що окрім неї є інший спадкоємець за законом ОСОБА_9 .
Як убачається із спадкової справи, ОСОБА_9 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, разом із спадкодавцем ОСОБА_3 не проживав та не був зареєстрованим за її місцем проживання та відповідно до копії актового запису про смерть № 17 від 18 жовтня 2017 року помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_9 не заводилася. Дружина ОСОБА_9 - ОСОБА_10 згідно актового запису про смерть померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до частин першої, другої, третьої, п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачка в установленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , однак в нотаріальному порядку вирішити дане питання не має можливості. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У пункті 3.3 вище згаданого листа зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Таким чином, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та відповідно статті 16 Цивільного кодексу України ним обрано правильний спосіб захисту свого порушеного права.
З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки пром. визнання права власності на спадкове майно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, керуючись статтями 7-14, 82, 141-142, 189, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 1217, 1218, 1223, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України,
у х в а л и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно будинковолодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складання повного судового рішення - 3 вересня 2025 року.
Суддя: Сокирко Л.М.