Справа № 712/5235/24
Провадження № 2/712/293/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2025 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі Чумак Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства.
Позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що з кінця 1997 року її мати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали проживати разом однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство за адресою АДРЕСА_1 . Також вони разом планували поїздку до Португальської республіки з метою подальшого працевлаштування. Проте, візу до Португальської республіки відкрили лише її матері ОСОБА_4 . Вони вирішили, що за кордон поїде лише ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 повторно звернеться щодо виїзду. По прибуттю 20.02.2002 року до Португалії та працевлаштування, вона постійно підтримувала з ОСОБА_5 телефонний зв`язок. Через короткий проміжок часу зрозуміла, що вагітна та повідомила про це ОСОБА_5 . Весь час перебігу вагітності чоловік дистанційно її підтримував, цікавився її станом здоров"я, та передавав необхідні речі через сестру ОСОБА_6 та її чоловіка ОСОБА_7 , який на той час вже був у Португалії. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку ОСОБА_8 . Через те, що ОСОБА_5 повторно відмовили у наданні візи до Португалії, вони не зареєстрували шлюб та у неї виникли труднощі щодо реєстрації дитини, та без якої вона не мала змоги забрати дитину з пологового будинку. Попередньо узгодивши з чоловіком ОСОБА_5 , вона звернулася до спільного знайомого - ОСОБА_9 , який на той час проживав у Португалії із проханням надати свої відомості для реєстрації батьком дитини. 10 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Сантарень Португалія було зареєстровано народження ОСОБА_10 , про що видано відповідне свідоцтво. 06 листопада 2005 року вона з дочкою повернулися в Україну, де їх зустрів ОСОБА_5 та вони стали разом проживати однією сім"єю по АДРЕСА_1 , де і були зареєстровані. Разом з чоловіком виховували доньку. ОСОБА_5 дбав як про духовний розвиток дитини, так і про її матеріальне забезпечення, любив та утримував її, займався її вихованням. Він відвідував дитячий садок, а потім школу, де навчалась ОСОБА_11 , брав участь у батьківських зборах, разом із донькою були на позашкільних заходах.
14 серпня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиці. Після реєстрації шлюбу позивачка продовжувала проживати у квартирі АДРЕСА_2 , де всі спільно вели побут, робили ремонт, придбавали необхідну техніку та меблі.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Встановлення факту батьківства необхідно з метою захисту прав та інтересів позивачки на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_5 .
У зв`язку з наведеним, позивачка просила встановити факт батьківства ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неї - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
14.05.2024 року представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_12 скерував до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову з підстав ОСОБА_5 не мав наміру виїжджати за кордон на заробітки, оскільки перебував у шлюбі, виховував сина та обіймав посаду на підприємстві, тобто мав стабільний дохід. Позивачка народилась в Португалії ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Україну її мати разом із донькою повернулися у 2005 році, отже ОСОБА_5 фактично не бачив доньки три роки та не наполягав на тому, щоб подати спільну заяву в органи реєстрації актів цивільного стану. Натомість, погодився на те, щоб батьком був записаний відповідач ОСОБА_13 . Дані обставини не узгоджуються як такі, що вказують визнання ОСОБА_5 себе батьком позивачки. Після повернення в Україну у 2005 році позивачка разом із матір`ю почали проживати разом із ОСОБА_5 , водночас, сам факт проживання та ведення спільного господарства у період з 2005 року не вказує на походження дитини від ОСОБА_5 , оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що мати позивачки та померлий мали стосунки в період 2001-2002 рік, проживали та/або мали спільні права та обов`язки, притаманні подружжю. За життя спадкодавець не звертався до відповідних установ про вирішення питання свого батьківства відносно позивачки, тобто він не визнавав себе її батьком, водночас це не заперечує наявність в подальшому, починаючи з 2005 року теплих сімейних стосунків та проживання разом із матір`ю позивачки - ОСОБА_4 та теплих відносин з самою позивачкою як з дитиною своєї дружини.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.09.2024 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Левченко М.Д. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача адвокат Дубинський В.М. позовні вимоги не визнали та заперечували проти задоволення позову з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. Додатково в судовому засіданні відповідач та його адвокат зазначили, що покійний батько відповідача - ОСОБА_5 з 1996 року проживав разом однією сім`єю з ОСОБА_14 , з якою одружилися 23.03.2000 року. Вказаний шлюб був розірваний 29.09.2009 року. Батько за життя не мав наміру виїзджати до республіки Португалія, оскільки на той час мав постійне місце роботи та працював начальником цеху Черкаського шовкового комбінату та був одружений. Донька ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не є його дитиною. На момент її народження він перебував у шлюбі з іншою жінкою, а згідно свідоцтва про її народження батьком дитини є ОСОБА_15 , уроженець міста Кишинів, Молдова. За життя ОСОБА_5 не мав наміру і не звертався до відповідних органів для виправлення розбіжностей в свідоцтві про народження ОСОБА_1 , хоча з часу її народження і до дня його смерті сплило 17 років.
Відповідач ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, із заявами, клопотаннями до суду не звертався.
Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про розгляд справи, із заявами, клопотаннями до суду не звертався.
Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона є матір`ю позвачки та підтвердила всі обставини вказані у позовній заяві. Зазначила, що з кінця 1997 року вона та ОСОБА_5 почали проживати разом однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство за адресою АДРЕСА_1 . Також вони разом планували поїздку до Португальської республіки з метою подальшого працевлаштування. Проте, візу до Португальської республіки відкрили лише її матері ОСОБА_4 . Вони вирішили, що за кордон поїде лише ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 повторно звернеться щодо виїзду. По прибуттю 20.02.2002 року до Португалії та працевлаштування, вона постійно підтримувала з ОСОБА_5 телефонний зв`язок. Через короткий проміжок часу зрозуміла, що вагітна та повідомила про це ОСОБА_5 . Весь час перебігу вагітності чоловік дистанційно її підтримував, цікавився її станом здоров"я, та передавав необхідні речі через сестру ОСОБА_6 та її чоловіка ОСОБА_7 , який на той час вже був у Португалії. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку ОСОБА_8 . Через те, що ОСОБА_5 повторно відмовили у наданні візи до Португалії, вони не зареєстрували шлюб та у неї виникли труднощі щодо реєстрації дитини, та без реєстрації вона не мала змоги забрати дитину з пологового будинку. Узгодивши дане питання з ОСОБА_5 , вона звернулася до спільного знайомого - ОСОБА_9 , який на той час проживав у Португалії із проханням надати свої відомості для реєстрації батьком дитини. 10 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Сантарень Португалія було зареєстровано народження ОСОБА_10 , про що видано відповідне свідоцтво. 06 листопада 2005 року вона з дочкою повернулися в Україну, де їх зустрів ОСОБА_5 та вони стали разом проживати однією сім"єю по АДРЕСА_1 , де і були зареєстровані. Разом з чоловіком виховували доньку ОСОБА_16 . ОСОБА_5 дбав як про духовний розвиток дитини, так і про її матеріальне забезпечення, любив та утримував її, займався її вихованням. Він відвідував дитячий садок, а потім школу, де навчалась ОСОБА_11 , брав участь у батьківських зборах, разом із донькою були на позашкільних заходах.
Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що перебувала із ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюб із березня 2000 року по вересень 2009 року. ОСОБА_4 та її доньку не знала до того часу, поки вони не стала проживати у квартирі по АДРЕСА_3 яка належала її чоловіку, орієнтовно з 2005 року. В квартирі вона стала жити вже тоді коли повернулась із за кордону з дитиною, якій було три роки. ОСОБА_5 запросив її пожити та пояснював це тим, що ОСОБА_4 потрібно допомогти. Заперечувала, що ОСОБА_4 проживала разом із ОСОБА_5 з 1997 року.
Свідок ОСОБА_17 повідомила, що є знайомою матері та батька позивачки. Знала їх ще до народження ОСОБА_1 , з матір`ю позивачки вона разом навчалася та жила в гуртожитку. Разом святкували свята, мати позивачки разом із ОСОБА_5 була у ОСОБА_17 на весіллі. Іншої дружини у померлого ОСОБА_5 не було. ОСОБА_14 вона не знає та ніколи не бачила. Будь-яких сумнівів у батьківстві ОСОБА_5 відносно позивачки ніколи не було. Померлий визнавав себе її батьком, приділяв багато уваги вихованню позивачки, весь вільний час проводив з донькою, водив до садочка, школи, музичної школи. Приймав участь у батьківських зборах, відвідував різні заходи у школі: батьківські збори, концерти тощо.
Аналогічні покази в судовому засіданні дала свідок ОСОБА_18 .
Свідок ОСОБА_19 вказувала, що разом із позивачкою навчалась у школі ЗОШ №17 в м.Черкаси. Батьків ОСОБА_20 звали ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , вони жили всі разом по АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 піклувався про ОСОБА_8 , водив до школи, називав її донькою. Будь-яких сумнівів у батьківстві ОСОБА_5 відносно позивачки ніколи не було.
Свідок ОСОБА_23 повідомив суду, що знав померлого ОСОБА_5 , вони разом працювали, був у нього вдома, ОСОБА_5 був одружений на ОСОБА_14 , орієнтовно до 2005 року, а потім їх відносини стали погіршуватись. Інколи бачив позивачку та її матір за місцем проживання ОСОБА_5 , дівчинці було тоді років 10-12. Вказував, що ОСОБА_5 за кордон на заробітки ніколи виїзджати не збирався. На його думку, якби померлий вважав ОСОБА_24 своєю донькою, він би оформив батьківство за життя.
Свідок ОСОБА_25 пояснив суду, що знає відповідача, також знає колишню дружину померлого ОСОБА_5 ОСОБА_14 . У померлого один син ОСОБА_21 , а про дитину, яка стала проживати у нього в квартирі він говорив, що це донька ОСОБА_26 .
Заслухавши думку позивачки, відповідача, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Сантарень (Сау Ніколау) Португалія. У свідоцтві про народження, виданому відділом реєстрації актів громадянського стану м. Сантарень № 577 від 10 жовтня 2002 року у графі "Батько" зазначено " ОСОБА_15 " місце народження Молдова м. Кишинів, місце проживання обох батьків м. Ріу Майор, Зона Індуштріал да Кінта ду Сангінял , батьки є громадянами Молдови та України.
Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 14 серпня 2010 року у відділі реєстрації атів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси про що зроблено актовий запис № 186.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Відповідач ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_5 .
Відповідно до довідки Голови правління ОСББ " Смілянська-2" від 06.10.2016 року виданій на ім"я відповідача ОСОБА_2 , у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_4 -дружина батька та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 - донька дружини батька.
Відповідно до п. 1 Прикінцевих положень СК України, цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України.
Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень діючого ЦК України цей Кодекс набрав чинності 01 січня 2004р.
Пунктом 4 цих положень діючого ЦК України передбачено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
За змістом ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Статтею 53 КпШС України, визначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.
В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.
У даній категорії справ суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Згідно положень ст. 55 КпШС України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька.
При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу.
Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.
Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.
Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.
Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.
При цьому, рішення про встановлення батьківства, факту батьківства, факту визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.
Аналізуючи надані докази суд приходить до висновку про відсутність доказів спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю позивачки та ОСОБА_5 до народження дитини, померлий не наполягав на реєстрації себе батьком дитини, не прагнув побачитись з новонародженою дитиною та протягом трьох років не виявляв такого бажання аж до повернення ОСОБА_4 в Україну. Мати позивачки, в свою чергу, не прагнула до негайного повернення з Португалії до ОСОБА_5 з метою вирішення питання про його батьківство відносно доньки та подання спільної заяви про реєстрацію його батьком дитини.
Як вбачається із довідки від 06.10.2016 року за підписом Голови ОСББ " Смілянська, -2" та долученої позивачем до матеріалів справи видана ОСОБА_2 на підтвердження позовних вимог, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_4 - дружина батька та ОСОБА_1 - донька дружини батька.
В судовому засіданні сторони не заперечували той факт, що після приїзду з Португалії ОСОБА_4 вже з донькою (позивачка по справі), якій було три роки, стала проживати у квартирі по АДРЕСА_1 , в якій в подальшому і були зареєстровані, а згодом зареєстрували шлюб 14 серпня 2010 року.
На думку суду, спільне проживання починаючи з 2005 року ОСОБА_1 та її матері разом із ОСОБА_5 свідчить про теплі стосунки між її матір`ю та померлим, водночас не підтверджують її походження від нього.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Долучені до матеріалів справи фотокартки та відеозаписи, не можуть слугувати доказом для встановлення факту біологічного батьківства, оскільки вони стосуються періоду коли мати ОСОБА_4 з позивачкою, народженою за кордоном та якій виповнилось три роки, повернулася в Україну та стала проживати у вищевказаній квартирі.
Показами свідків підтверджено, що померлий піклувався про ОСОБА_1 , яка була членом його сім"ї. Водночас таке тепле ставлення ОСОБА_5 до ОСОБА_1 як до члена своєї сім`ї не може підтверджувати його біологічне батьківство.
Отже, подані докази не підтверджують обставин, з якими закон (ст. 53, 56 КпШС України) пов`язує можливість встановлення батьківства.
Відтак, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не є обгрунтованими та не підлягають задоволенню.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати в порядку ст.141 ЦПК України слід покласти на позивача.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 200, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 16 ЦК України; ст. ст. 128, 129 СК України; ст. ст. 53, 55 КпШС України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту батьківства відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 09.09.2025 року.

Головуючий Т.Є.Троян