ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1368/25 Номер провадження 22-ц/814/2698/25Головуючий у 1-й інстанції Даценко В. М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Панченка О. О.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Абдуллазаде Ламія Рагіб Кизи

на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року, потсановлену в місті Лубни під головуванням судді Даценка В. М.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю.

У квітні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Абдуллазаде Ламія Рагіб кизи подала зустрічну позовну заяву до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. та ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Г. К. про визнання недійсним постанови, акту про передачу майна у рахунок погашення боргу та скасування свідоцтва про право власності.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року відмовлено в об`єднанні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 з первісною позовною заявою ОСОБА_2 . Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Не погодившись з даною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Абдуллазаде Ламія Рагіб Кизи подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою прийняти зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду в одному провадженні з первісним позовом ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що предметом позовної заяви ОСОБА_2 є усунення перешкод у користуванні власністю - будинком АДРЕСА_1 , водночас, реєстрація права власності на будинок та земельну ділянку за вказаною адресою за ОСОБА_2 здійснювалася саме на підставі постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та акту про передачу майна, що винесені приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В. Л.

Відтак, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що задоволення зустрічного позову буде повністю виключати задоволення первісного позову.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував постанову Верховного Суду від 14.06.2017 у справі № 6-1804цс16, в якій суд звернув увагу на те, що оскільки право на нерухоме майно вже оформлене на стягувача, то ефективним способом захисту прав боржника могло б стати пред`явлення до суду позову із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів.

Наголошує, що зустрічну позовну заяву було подано в межах встановленого процесуального строку, а тому посилання суду на порушення позивачем частини першої статті 193 ЦПК України при поданні зустрічної позовної заяви не відповідає дійсним обставинам справи.

Вважає, що оскаржувана ухвала суду порушує гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право ОСОБА_1 доступу до справедливого суду, що є неприпустимим.

Зазначає, що суд повинен забезпечити особі реальний, а не формальний доступ до правосуддя, дотримуючись принципів верховенства права та належного здійснення правосуддя.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина друга статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Частиною першою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

З матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , в якому просив суд усунути перешкоди шляхом вселення ОСОБА_2 в житловий будинок, загальна площа 14,3 кв. м, житлова площа 90,8 кв. м, адреса місця находження: АДРЕСА_1 , встановити між співвласниками порядок користування власністю - вказаним житловим будинком та земельною ділянкою, кадастровий номер :03:005:0025, площею 0,05 га за вказаною адресою, а саме: у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 11,2 кв.м, житлову кімнату площею 14,1 кв.м, кухню площею 40,4 кв. м та санвузол площею 8,3 кв.м, у користування ОСОБА_2 виділити житлову кімнату площею 17,0 кв.м, житлову кімнату площею 48,5 кв.м та вбиральню площею 3,1 кв. м. У спільному користуванні залишити вхідні двері, коридор, площею 6, кв.м, побудови: погреб з шийкою (Г), гараж (Б), літня кухня (В), вимощення (І), огорожа (№1), хвіртка (№2), яма вигрібна (№3), а також земельну ділянку площею 0,05 га. Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 будь-які перешкоди у вказаною власністю.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 квітня 2025 року відкрито провадження за даною позовною заявою та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

15 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Абдуллазаде Ламія Рагіб кизи подала зустрічну позовну заяву до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. та ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Г. К., в якому просила суд визнати незаконними та скасувати постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 17 жовтня 204 року та акт про передачу майна стягувачу винесені приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В. Л. у зведеному виконавчому провадженні № 67532609, якими 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , передано у власність ОСОБА_2 , а також скасувати свідоцтва про право власності на майно, що складається з 1/2 частки житлового будинку та 1/2 частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , видані державним нотаріусом Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області Іщенко Г. К. 30 січня 2025 року за реєстровими №171 та № 172.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову в об`єднанні зустрічної позовної заяви із первісною та повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 на підставі частини третьої статті 193 ЦПК України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що пред`явлені ОСОБА_1 вимоги не підлягають розгляду у порядку позовного провадження, а мають бути вирішені шляхом оскарження рішення, дії або бездіяльності приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 49 ЦПК відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

За положеннями статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (частина 1); зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (частина 2); вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом (частина 3); у випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (частина 4).

Згідно частин першої та другої статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Взаємний зв`язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв`язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем. Первісний і зустрічний позов можуть бути взаємозв`язаними і тоді, коли підстава зустрічного позову паралізує підставу первісного позову, а тому задоволення вимог відповідача виключає задоволення вимог позивача.

Відповідно до частини третьої статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 686/22243/16-ц (провадження № 61-20223св18) вказано, що ураховуючи те, що первісний та зустрічний позови не є взаємопов`язаними, виникли з різних правовідносин і їхній сумісний розгляд є недоцільним та затягне розгляд справи, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви відповідача.

У постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 904/6157/19 вказано, що «взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: - обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; - вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; - задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.»

Такі ж висновки викладені і в постановах Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 522/9011/19 (провадження № 61-6642св21) та від 07 червня 2023 року в справі № 459/1490/21 (провадження № 61-12807 св 22).

Аналіз вказаних положень закону та судової практики свідчить про те, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

У справі, що переглядається, предметом первісного позову є усунення перешкод позивачу ОСОБА_2 у користуванні належної йому власністю з боку відповідача ОСОБА_1 , в той час як зустрічний позов ОСОБА_1 заявлений до приватного виконавця Скрипника В. Л. та його предметом є визнання вчинених ним рішень та дій в процесі виконання судового рішення неправомірними, що регулюється окремою главою ЦПК України.

Вважаючи мотиви суду першої інстанції обґрунтованими, апеляційний суд враховує те, і на це правильно звернув увагу суд першої інстанції, що між заявленими первісним та зустрічним позовами відсутня така взаємопов`язаність, яка б обґрунтовувала їх спільний розгляд в одному провадженні, адже зустрічний позов стосується фактично інших правовідносин та пред`явлений не до первісного позивача, а до іншої особи. Притягнення в якості співвідповідача у зустрічному позові позивача ОСОБА_2 характеру спірних правовідносин, з приводу яких ОСОБА_1 заявлено вимоги, не змінює.

Спільний розгляд зустрічної позовної заяви з первісним позовом призведе до ускладнення та затягування розгляду справи, оскільки потребуватиме встановлення обставин, які не є необхідними для розгляду первісного позову. Відтак, зустрічна позовна заява не відповідає критеріям взаємопов`язаності та доцільності спільного розгляду, а тому не підлягає прийняттю до спільного розгляду з первісним позовом.

При цьому, ОСОБА_1 не позбавлена можливості вирішити спірне питання, подавши відповідну заяву у порядку, встановленому ЦПК.

Крім того, при розгляді первісного позову відповідач вправі заперечувати проти цього позову, надаючи докази на підтвердження обставин, на які посилається як на підставу своїх заперечень (частина третя статті 12 ЦПК України).

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону та висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Абдуллазаде Ламія Рагіб Кизи - залишити без задоволення.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. О. Панченко