РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/1807/25

Справа № 510/1551/25

10 вересня 2025 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

за участю секретаря Фурсової А.А.

представника відповідача Осмініна С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідач за допомогою веб-сайту кредитодавця уклали електронний договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) № 447226-КС-006 від 30 жовтня 2024 року, у відповідності до умов якого ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надала ОСОБА_1 кредит на суму 32000 грн., з фіксованою денною процентною ставкою 1%, строком на 24 тижні, кінцевим строком дії договору 16 квітня 2025 року.

Акцептування пропозиції укласти договір про надання кредиту здійснено з використанням інформаційно-комунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та підписано електронним підписом за допомогою наданого ОСОБА_1 одноразового ідентифікатору.

У відповідності до платіжної інструкції № 1ec64684-96ac-11ef-b90a-000c29d57ed2_1 від 30 жовтня 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» було переховано Скорік Т.Д. грошові кошти в сумі 32000 грн. на виконання умов кредитного договору № 447226-КС-006 від 30 жовтня 2024 року.

Таким чином, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі.

Однак, з причини неналежного виконання умов договору у відповідача сформувалась заборгованість у сумі 88800 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 32000 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 40320 грн.; заборгованості по штрафам в розмірі 16000 грн.; заборгованості за комісією у розмірі 480 грн.

Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Представник позивача Басалига Д.М. у судове засідання не з`явилась, направила до суду відповідь на відзив, яка також містить клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення сповіщалась належним чином, про причини неявки не повідомила.

Представник відповідача адвокат Осьмінін С.Д. приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, надав відзив на позовну заяву, який підтримав у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та вислухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов наступних висновків.

Дійсно, як встановлено судом, 30 жовтня 2024 року ОСОБА_1 через веб-сайт ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підписала електронний договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) № 447226-КС-006 та паспорт споживчого кредиту, ознайомилась із правилами надання споживчих кредитів.

У відповідності до умов договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надала ОСОБА_1 кредит на суму 32000,00 грн., з фіксованою денною процентною ставкою 1%, строком на 24 тижні, кінцевим строком дії договору 16 квітня 2025 року.

Згідно до платіжної інструкції № 1ec64684-96ac-11ef-b90a-000c29d57ed2_1 від 30 жовтня 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» було переховано Скорік Т.Д. грошові кошти в сумі 32000 грн. на виконання умов кредитного договору № 447226-КС-006 від 30 жовтня 2024 року.

Таким чином ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» належним чином виконало свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 .

Однак, з причини неналежного виконання умов договору у відповідача сформувалась заборгованість у сумі 88800 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 32000 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 40320 грн.; заборгованості по штрафам в розмірі 16000 грн.; заборгованості за комісією у розмірі 480 грн.

Не погоджуючись з зазначеним, представником відповідача надано відзив, який мотивовано наступним.

Не заперечуючи факт укладення між сторонами електронного договору про надання кредиту з погодженими у ньому умовами стосовно кожного викладеного пункту, представник відповідача поставив під сумнів розрахунок заборгованості, на який посилається представник позивача, оскільки на його думку, його здійснено за відсутності первинних документів, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, сплату тіла кредиту, відсотків, комісії, що не є належним доказом наявності заборгованості.

Ухвалою суду від 04 серпня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування з АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформації відносно випуску банківської картки (відкриття під неї відповідного банківського рахунку), виписок про рух коштів по рахунку відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

На виконання ухвали до суду надійшла інформація про банківський рахунок та рух коштів по ньому, яким підтверджується розрахунок заборгованості за кредитним договором № 447226-КС-006 від 30 жовтня 2024 року, що повністю деталізує погоджені між сторонами та надані відповідачу кредитні кошти, виниклу заборгованість за процентами, по штрафам та комісією.

Крім того, факт перерахування відповідачу кредитних коштів підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією та витребуваною за ухвалою суду інформацією про рух коштів по картці клієнта ОСОБА_1 .

Натомість, сам представник відповідача не заперечує акцептування відповідачем умов договору та вчинені нею конклюдентні дії, направленні на часткове погашення заборгованості.

Враховуючи зазначене, заперечення представника відповідача, щодо здійснення розрахунку заборгованості за відсутності первинних документів є безпідставними та такими, що не доведено ніякими доказами.

Представником відповідача також надані заперечення відносно невірного застосування черговості погашення вимог кредитодавця у разі недостатності суми здійсненного платежу (п. 4.5 Договору).

З аналізу наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено що, дійсно, відповідачем 13 листопада 2024 року, 27 листопада 2024 року та 11 грудня 2024 року здійснені три платежі розміром 6560 грн. кожний, на загальну суму 19 680 грн.

Статтею 19 ЗУ «Про споживче кредитування», передбачена черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит, а саме, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;

у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Натомість, як вбачається з узгодженого між сторонами графіку платежів (п. 4.2.2. Договору), платежі № 1, 2, 3 складають саме сплачений відповідачем розмір 6560 грн., який є визначеним у графіку платежів та достатнім для зарахування на визначений період, а отже, сума здійснених платежів не є недостатньою та не підлягає регулюванню за ст. 19 ЗУ «Про споживче кредитування».

Відносно заперечень представника відповідача стосовно невірного та безпідставного нарахування суми заборгованості за штрафами та комісії за кредитним договором, суд зазначає наступне.

Пунктом 5.2. кредитного договору № 447226-КС-006 від 30 жовтня 2024 року визначені зобов`язання позичальника, які полягають у виконанні договору у порядку та в строки (терміни), встановлені договором, і, зокрема, у поверненні кредиту, сплати процентів за користування кредитом та інших платежів передбачених договором, до закінчення строку (терміну) його дії (п. 5.2.3.).

Відповідач ОСОБА_1 з зазначеним кредитним договором та з його умовами була ознайомлена, підписала його електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора UA-1029.

Разом із тим, суд погоджується, що відповідач була ознайомлена з умовами укладеного кредитного договору та наміру відмови від договору (п. 5.2.5. Договору), від неї не надходило.

Отже, зазначені твердження представника відповідача також є безпідставними та не доведеними.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно розрахунку, нарахована відповідачу заборгованість за простроченими платежами по процентах, штрафам та комісією, як і заборгованість за тілом кредитом, нараховувались виключно в строк дії договору, тобто до 16 квітня 2025 року, які складають загальну суму 88800 гривень.

Натомість, після 16 квітня 2025 року штрафні санкції за неможливість виконання грошового зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України не нараховувались.

Таким чином, наведені представником відповідача у відзиві обставини не знайшли свого належного підтвердження у судовому засіданні та спростовуються матеріалами справи.

Отже, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, такими що підтверджуються наявними у справі доказами, відповідають чинному законодавству та не суперечать ЗУ «Про споживче кредитування».

Згідно положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, що визначено ч. 1 ст. 638 ЦК України.

Згідно зі ст. 634 ЦК України, договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (утому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджено надання позивачем кредитних коштів відповідачу, користування ними, здійснення часткового погашення суми заборгованості.

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягненню виниклої у відповідача заборгованості на користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представником позивача, при подачі позову до суду, згідно платіжної інструкції № 10126 від 23 липня 2025 року, сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Отже, оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору у зазначеному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 58, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, ) суму заборгованості за договором № 447226-КС-006 від 30 жовтня 2024 року про надання кредиту у сумі 88 800 (вісімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень, заборгованості по процентах в розмірі 40 320 (сорок тисяч триста двадцять) гривень, заборгованості по штрафам в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень та 480 (чотириста вісімдесят) гривень заборгованості за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, ) 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2025 року.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова