Провадження № 2-о/344/386/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Стефанюк Х.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Подану до суду заяву мотивував тим, що він є уродженцем с. Торговиця Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області, де постійно проживав до 2010 року.

В 2010 року ОСОБА_1 змінив місце проживання, переїхавши до АДРЕСА_2 , де й зареєстрований на даний час.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в Чернівецькій міській клінічній лікарні після перенесеного геморагічного інсульту помер батько заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на належне йому майно. Бажаючи реалізувати своє право на спадщину за законом, заявник звернувся до державного нотаріуса Городенківської ДНК Капріян С.В. із відповідною заявою та правовстановлюючими документами. Однак, розглянувши подані ОСОБА_1 документи, 18.07.2025 року нотаріусом прийнято рішення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, належне померлому, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 811/02-31 від 18.07.2025, у зв?язку з тим, що заявник не подав до нотаріальної контори відповідної заяви про прийняття спадщини у шестимісячний термін з дня відкриття спадщини та не був зареєстрований разом зі спадкодавцем на день його смерті.

У поданій до суду заяві заявник посилається на те, що, оскільки ОСОБА_2 захворів ще в 2011 році (діагноз гіпертонічна хвороба), внаслідок чого отримав групу інвалідності, та з кожним роком стан його здоров`я погіршувався та не обходився самостійно у побуті, тому з серпня 2014 року заявник повернувся в село та став проживати разом з батьком по АДРЕСА_1 . За вказаною адресою вони вели спільне господарство, мали спільний побут, заявник доглядав за батьком, забезпечував йому належне лікування.

Заявником подано заяву про розгляд справи у його відсутності, просив заяву задовольнити.

Заінтересованою особою подано заяву про розгляд справи у відсутності уповноваженого представника, просять розгляд справи проводити за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали заяви, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Положеннями ст. ст. 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/6 (далі - Порядок) видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 3, п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 Верховний Суд дійшов висновку, що «відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є уродженцем с. Торговиця Коломийського (Городенківського) району Івано-Франківської області.

В 2010 року ОСОБА_1 проживав та зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Як зазначено у поданій до суду заяві, ОСОБА_2 захворів у 2011 році (діагноз гіпертонічна хвороба), внаслідок чого отримав групу інвалідності, та з кожним роком стан його здоров`я погіршувався та не обходився самостійно у побуті, тому з серпня 2014 року заявник повернувся в село та став проживати разом з батьком по АДРЕСА_1 . За вказаною адресою вони вели спільне господарство, мали спільний побут, заявник доглядав за батьком, забезпечував йому належне лікування.

Згідно Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 22.02.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Чернівці.

Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на належне йому майно. Бажаючи реалізувати своє право на спадщину за законом, заявник звернувся до державного нотаріуса Городенківської ДНК Капріян С.В. із відповідною заявою та правовстановлюючими документами.

Розглянувши подані ОСОБА_1 документи, 18.07.2025 року нотаріусом прийнято рішення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, належне померлому, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 811/02-31 від 18.07.2025, у зв?язку з тим, що Заявник не подав до нотаріальної контори відповідної заяви про прийняття спадщини у шестимісячний термін з дня відкриття спадщини та не був зареєстрований разом зі спадкодавцем на день його смерті.

У своїй постанові від 07.11.2018 року ВС у справі №336/709/18-ц зазначив, що у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В судовому засіданні на підставі наданих документів (Акт на підтвердження факту спільного проживання від 21.07.2025 року №23-280) було встановлено, що ОСОБА_1 на момент смерті батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки батько заявника потребував стороннього догляду.

Докази, які б спростовували факт проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 станом на час смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту постійного проживання заявника разом із спадкодавцем за вказаною адресою на час відкриття спадщини і цей факт підтверджується дослідженими судом доказами, тому вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в подальшому дозволить заявнику реалізувати свої спадкові права.

На підставі вищевикладеного, Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 81, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 315 ЦПК України, ст.ст.11, 15, 16, 182, 328, 392, 1218, 1220, 1268, 1296, 1297 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.09.2025 року.

Суддя Домбровська Г.В.