Провадження № 2/522/7062/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Єрганінової К.В.

розглянувши у судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 07.07.2025 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_5 , яка на разі проживає з позивачем. Відповідач майже не бере участі у вихованні спільної дитини, всі витрати на утримання доньки несе виключно позивача. Батько добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачу відомо, що відповідач офіційно працює в одному закладі та неофіційно в іншому закладі та отримує пенсійні виплати, у його власності перебуває нерухоме майно, тому він має змогу сплачувати аліменти.

Ухвалою суду від 09.07.2025 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 06.08.2025.

Ухвалою від 31.07.2025 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_6 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 06.08.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_6 , яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, та відповідача ОСОБА_2 було відкладено розгляд справи на 04.09.2025, у зв`язку з тим, що відповідач має ще 14-денний строк для подання відзиву і має намір подати відзив.

До суду 18.08.2025 надійшов відзив на позовну заяву від представника ОСОБА_2 ОСОБА_7 згідно якого вказує про готовність сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки доходу відповідача.

На обґрунтування відзиву зазначено, що відповідач не заперечує свого обов`язку брати участь в утриманні неповнолітнього дочки, однак вказує, що розмір аліментів є значним. Відповідач не працює, не здійснює підприємницької діяльності, не має жодного системного доходу, який би міг лягти в основу стягнення аліментів на утримання доньки у часті від доходу. Доходом відповідача є соціальна допомога як особи з інвалідністю 3 групи. Задоволення потреб відповідача здійснюється в основному за рахунок коштів, отриманих ним у спадок після смерті батька ОСОБА_8 . Перешкоджає відповідачу працювати індивідуальна програма реабілітації у якій є застереження щодо неможливості роботи на посадах, які передбачають ризик травмування очей. Також рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.07.2025 у справі №522/14194/25 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина. Відповідач також надає системну фінансову допомогу матері ОСОБА_9 , яка є пенсіонеркою. Про незадовільний фінансовий стан відповідача вже нині свідчить факт, шо у нього систематично утворюється заборгованість з оплати комунальних послуг. Квартира та машиномісце придбані відповідачем за кошти отримані у спадок від батька з метою реалізації мрії батька та матері придбати нерухомість для здачі в оренду, адже пенсії буде недостатньо, саме тому відповідач у серпні 2025 року подарував квартиру матері. Відповідач фактично жодного відношення до нерухомості не мав, крім того, що формально був його власником.

Ухвалою від 04.09.2025 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_6 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 04.09.2025 було прийнято відзив, повернуто без розгляду заяву про долучення доказів представника відповідача від 04.09.2025. Представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 , яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 не заперечували проти стягнення аліментів, але просили зменшити розмір визначений позивачем.

Згідно ч.1 ст.244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Суд у судовому засіданні 04.09.2025 оголосив про перехід до стадії проголошення рішення та оголосив, що проголошення рішення відбудеться 09.09.2025 о 12:30 год.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а.с.13).

ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_1 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи з фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14, 15).

ОСОБА_4 відвідує групу №7 закладу дошкільної освіти №33 «Джерельце» з 04.06.2024, що підтверджується довідкою від 17.04.2025 Хмельницького закладу дошкільної освіти №33 «Джерельце» Хмельницької міської ради Хмельницької області (а.с.7).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 24.06.2025 вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 та машино-місця АДРЕСА_3 з липня 2021 року та садового будинка АДРЕСА_4 з 23.06.2004 (а.с.19-20).

Однак, 06 серпня 2025 року ОСОБА_2 подарував матері квартиру АДРЕСА_2 та машино-місце № НОМЕР_2 які знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.74-77).

ОСОБА_2 з 13.04.2022 документований довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №523679, якою встановлено третю групу інвалідності по зору безстроково (а.с.70).

Згідно з індивідуальною програмою реабілітації інваліда №366, ОСОБА_2 дозволена трудова діяльність не пов`язана з небезпекою травмування очей (а.с.78).

Як особа з інвалідністю ОСОБА_2 отримує соціальну допомогу у розмірі 2 361 грн щомісячно (а.с.72).

ОСОБА_2 18.05.2018 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого отримав у спадщину від померлого батька ОСОБА_8 права та обов`язки, що належали спадкодавцеві щодо користування індивідуальним банківським сейфом № НОМЕР_3 , що знаходиться у відділенні №15-29 ПАТ АБ «Південний» (а.с.84). Згідно опису вкладення у сейфі №197крім іншого було 51 090 доларів США та 9 285 євро (а.с.88-89).

Мати ОСОБА_2 ОСОБА_9 отримує пенсію у розмірі 4 603,89 грн щомісячно (а.с.73).

31 липня 2025 року рішенням Приморського районного суду м.Одеси у справі №522/14194/25 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 25 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказане рішення оскаржене відповідачем до Одеського апеляційного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Тож, ОСОБА_2 як батько ОСОБА_4 зобов`язаний брати участь в її вихованні та утриманні до досягнення донькою повноліття.

У відповідності до вимог ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідач є працездатною особою, а зазначення в плані реабілітації про трудову діяльність, яка не буде пов`язана з небезпекою травмування очей не означає неможливість працювати та отримувати дохід. При тому, доводи представника відповідача про утримання матері не приймається до уваги, адже за доказами, наданими відповідачем розмір пенсії матері відповідача є більшим розміру пенсії відповідача і жодних доказів на підтвердження перебування матері на утриманні суду не представлено.

Доводи відповідача про своє утримання за рахунок спадщини отриманої у 2018 році у розмірі 51 090 доларів США та 9 285 євро суперечить вказаному представником відповідача, що за кошти отримані у спадок були придбано квартиру та машино-місце, які між іншим подаровані ОСОБА_2 матері у серпні 2025 року, тобто під час розгляду справи про стягнення аліментів.

Також безпідставними є доводи представника відповідача про систематичність існування заборгованості за водопостачання, адже два судових накази за 2014 та 2020 роки не свідчить про систематичність. Разом з тим, заборгованість за водопостачання стягнута з ОСОБА_2 за постачання послуг за адресою: АДРЕСА_6 за якою зареєстрований відповідач, тобто має право користування квартирою, у власності у нього залишається садовий будинок.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

У справі ЄСПЛ «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини.

На думку суду, при вирішенні спорів, що стосуються дітей (в тому числі справи щодо стягнення аліментів) суд зобов`язаний керуватися найкращими інтересами дитини, оскільки, така категорія спорів є особливою через те, що дитина це не завжди захищений учасник суспільних відносин, а тому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен брати до уваги найкращі інтереси дитини.

Суд враховує, що з відповідача також стягуються аліменти за рішенням суду на утримання сина у розмірі 5 500 грн.

З урахуванням загальновідомої інформації, яка не підлягає доказування на ціни на продукти харчування, розмір споживчого кошику, вартості необхідних витрат на забезпечення дитини враховуючи якнайкращі інтереси дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позову частково, визначивши розмір аліментів у розмірі 1/5 частки доходу відповідача, що у перерахунку на тверду суму з урахуванням середньої заробітної плати по місті Одесі становитиме 5 000 грн.

На підставі вищевикладеного, суд встановивши фактичні обставини у справі, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні, суд дійшов висновку про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/5 частки доходу відповідача.

Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 181, 182, 184, 191, 192 СК України, ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 07 липня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_6 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 09 вересня 2025 року.

Суддя: В.Я. Бондар