Справа № 368/1253/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі: головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

з участю представника скаржника - адвоката Ільницької І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: Акціонерне товариство "УНІВЕРСАЛ БАНК" щодо відмови у знятті арешту з майна та покладення обов`язку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою та просила визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не вчинення дій по зняттю арешту.

Зобов`язати посадових осіб Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт майна, яке належить ОСОБА_1 , а саме: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження 12912447; зареєстровано 23.08.2012 року 17:10:10 за № 12912447 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 33996639, 23.08.2012, Державний виконавець Воронова І.О. ВДВС Кагарлицького РУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: ОСОБА_1 , код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції, код: 34767228, 09200, Київська обл., Кагарлицький р-н, м. Кагарлик, вул. Кооперативна, 19.

Мотивувала скаргу тим, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,84 га, що розташована на території Г орохівської сільської ради Кагарлицького району Київської області на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №427197 від 24.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №323 (копія додається).

У грудні 2024 року скаржник дізналася про накладення арешту на вищезазначену земельну ділянку.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на все майно скаржника накладено арешт (копія додається).

Підставою для накладення арешту стала постанова державного виконавця Відділу ДВС Кагарлицького РУЮ Воронової І.О. про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 23.08.2012 року, №33996639 (реєстраційний номер обтяження №12912447).

Водночас, за даними автоматизованої системи виконавчого провадження, інформація про відкриті виконавчі провадження, у яких ОСОБА_1 виступає боржником - відсутня. Крім того, у Єдиному реєстрі боржників також немає відомостей про ОСОБА_1 як боржника.

У березні 2025 року представник скаржника адвокат Ільницька І.В. через підсистему «Електронний суд» звернулася з позовом до Кагарлицького районного суду Київської області про скасування арешту на майно.

30.07.2025 ухвалою судді Кагарлицького районного суду Київської області Кириченка В.І. провадження у справі було закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд закрив провадження, пославшись на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 17.02.2025 року у справі №295/6687/24, відповідно до якого колегія суддів Верховного Суду погодилася з висновком суду першої інстанції, підтриманим судом апеляційної інстанції, про те, що оскільки ОСОБА_1 був боржником у виконавчому провадженні, у рамках якого накладено арешт на належне йому нерухоме майно, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна.

Законодавством України у такому випадку передбачено інший спосіб судового захисту - оскарження боржником дій державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (копія ухвали додається).

Для вирішення даного питання до Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) як правонаступника Кагарлицького відділу ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) подано заяву про зняття арешту з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 (копія додається).

Згідно наданої Відділом відповіді вих. №129514 від 12.08.2025 вбачається, що відповідно до відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що в Обухівському МР ВДВС ГТУЮ у Київській області перебувало виконавче провадження АСВП №33996639 з примусового виконання виконавчого листа №2-558 від 30.07.2012 року виданого Кагарлицьким районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» борг в розмірі 43 372,99 грн.

22.08.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (з накладенням арешту на майно боржника) за №АСВП 33996639, копії.

23.08.2012 року державним виконавцем керуючись ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

27.11.2013 року державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Питання відновлення та подальшого завершення виконавчого провадження може бути врегульоване в судовому порядку, яке передбачено викладеними вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

В зв`язку з вищезазначеним державний виконавець, позбавлений можливості винести постанову про зняття арешту з майна.

Разом із цим вважаємо відмову ДВС щодо зняття арешту з майна боржника протиправною, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, були врегульовані Законом № 606-ХГУ який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.

За змістом статті 11 Закону №606-ХГУ державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону №606-ХГУ державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 Закону №606-ХГУ виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Пунктом 6 частини першої статті 49 Закону №606-ХГУ передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону №606-ХГУ у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 (адміністративне провадження №К/9901/20268/18) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначалось як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з статтею 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Слід зазначити, що наявність протягом тривалого часу (понад 13 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача та за відсутності будь- яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В контексті вищенаведеного положення Першого протоколу, втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden). Принцип «пропорційності» (principle of proportionality), закріплений як загальний принцип у Договорі про заснування ЄС, а також визначений п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів).

З огляду на викладене, наявність чинного арешту на майно, накладеного багато років тому, порушує законні права та інтереси скаржника. Тому, в даному випадку, єдиним способом захисту порушених прав скаржника, є скасування чинного на сьогодні арешту з належного майна, накладеного на підставі постанови державного виконавця Відділу ДВС Кагарлицького РУЮ Воронової І.О. про арешт майна та заборону його відчуження від 23.08.2012 та зареєстровану 23.08.2012 року 17:10:10 за № 12912447 реєстратором: Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, є саме подання скарги на дії державного виконавця.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Ільницька І.В. скаргу підтримала та просила задоволити.

Представник Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився.

Представник стягувача: Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" в судове засідання не з`явився.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,84 га, що розташована на території Горохівської сільської ради Кагарлицького району Київської області на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №427197 від 24.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №323.

У грудні 2024 року скаржник дізналася про накладення арешту на вищезазначену земельну ділянку.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на все майно скаржника накладено арешт Підставою для накладення арешту стала постанова державного виконавця Відділу ДВС Кагарлицького РУЮ Воронової І.О. про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 23.08.2012 року, №33996639 (реєстраційний номер обтяження №12912447).

За даними автоматизованої системи виконавчого провадження, інформація про відкриті виконавчі провадження, у яких ОСОБА_1 виступає боржником - відсутня.

У Єдиному реєстрі боржників також немає відомостей про ОСОБА_1 як боржника.

Для вирішення даного питання до Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) як правонаступника Кагарлицького відділу ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) подано заяву про зняття арешту з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 (копія додається).

Згідно наданої Відділом відповіді вих. №129514 від 12.08.2025 вбачається, що відповідно до відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що в Обухівському МР ВДВС ГТУЮ у Київській області перебувало виконавче провадження АСВП №33996639 з примусового виконання виконавчого листа №2-558 від 30.07.2012 року виданого Кагарлицьким районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» борг в розмірі 43 372,99 грн.

22.08.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (з накладенням арешту на майно боржника) за №АСВП 33996639, копії.

23.08.2012 року державним виконавцем керуючись ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

27.11.2013 року державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до частини другої та третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21) зазначено, що "арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню. Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

За змістом пункту частини першої статті 47, статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV повернення виконавчого листа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника. Виконавчі провадження у відділі державної виконавчої служби відсутні та наразі органами державної виконавчої служби повторно не проводяться виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа.

Звертаючись до державного виконавця із заявою про зняття арешту з майна, не надано доказів, які б свідчили про наявність підстав для зняття арешту з майна, передбачених частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII. Також боржником не надано доказів про повне виконання рішення суду або ухвали про визнання виконавчого листа таким , що не підлягає виконанню.

Таким чином, дії Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)узгоджуються з нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV та Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII. За вказаних обставин втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном здійснюється з дотриманням принципу «пропорційності» який зазначено в п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», Статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР). Також дотримано положення статті 41 Конституції України та статті 319, 321 Цивільного кодексу України

Керуючись 447,451 ЦПК України , суд,-

ухвалив:

Відмовити в задоволенні скарги про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не вчинення дій по зняттю арешту та про покладення обов`язку на посадових осіб Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт і виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт майна, яке належить ОСОБА_1 , а саме: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження 12912447; зареєстровано 23.08.2012 року 17:10:10 за № 12912447 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 33996639, 23.08.2012, Державний виконавець Воронова І.О. ВДВС Кагарлицького РУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: ОСОБА_1 , код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції, код: 34767228, 09200, Київська обл., Кагарлицький р-н, м. Кагарлик, вул. Кооперативна, 19.

Апеляційну скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 08.09. 2025 року.

Суддя В.І. Кириченко