Справа № 352/2070/25
Провадження № 2/352/1162/25
УХВАЛА

про передання справи за підсудністю

08 вересня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Гриньків Д.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» про стягнення заборгованості за договорами оренди землі, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних,-

В С Т А Н О В И В:

04.09.2025 року представник позивача звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття», в якому просивстягнути із ТОВ «Агрокомпанія Прикарпаття» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за договорами оренди землі від 1 липня 2018 року та 24 червня 2023 року у розмірі 20 607,59 грн, інфляційні нарахування та 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 16 897, 57 грн.

Суддя, вивчивши матеріали позовної заяви, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Так, позивач звернулася в Тисменицький районний суд, виходячи з того, що місцезнаходження відповідача юридичної особи є м. Тисмениця.

Разом з тим, статтею 30 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлено виключну підсудність.

Виключна підсудність особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

За правилом ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Судом встановлено, що земельні ділянки розташовані на території Литвинівської сільської ради Підгаєцького (зараз Тернопільського) району Тернопільської області.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за договорами оренди землі, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річнихмає пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

У зв`язку з викладеним, даний позов належить передати на розгляд до Підгаєцького районного суду Тернопільської області для прийняття до свого провадження та вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 27, 31,187 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу №352/2070/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомпанія Прикарпаття» про стягнення заборгованості за договорами оренди землі, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних передати за підсудністю до Підгаєцького районного суду Тернопільської області.

Згідно ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з 08.09.2025 року, як дня складення повного судового рішення.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.