РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/23970/24

Провадження № 22-ц/4815/888/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Боймиструка С.В.,

суддів: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі - відповідачі), в якому просив визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку з не проживанням у ній понад один рік без поважних причин.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності йому, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

ОСОБА_2 вселилася і зареєструвалася у квартирі АДРЕСА_1 31 травня 2005 року як дружина його сина ОСОБА_8 . Після народження у подружжя дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усі вони також були зареєстровані у вказаній квартирі і проживали в одній із жилих кімнат цієї квартири.

Непорозуміння з сином і членами його сім`ї розпочалися після того, як син з невісткою відмовилися брати участь у витратах на утримання квартири, від чого утворилася чимала заборгованість, яка лягла на його плечі як уповноваженого власника квартири, на якого відкриті особові рахунки у підприємствах по наданню комунальних послуг і ОСББ «Дубенська, 44».

Із збільшенням заборгованості і виникнення на її ґрунті неприязних відносин з невісткою, напруга між іншими співвласниками квартири і сім`єю сина збільшувалася, до розв`язання конфліктів уже були задіяні органи поліції і суду, особливо після того як стало відомо про купівлю ними житлового будинку в с. Корнин Рівненського району Рівненської області.

В 2021 році син з сім`єю залишив квартиру АДРЕСА_1 і переїхав проживати у придбаний і відремонтований будинок по АДРЕСА_2 , і з того часу ні він, ні інші члени його сім`ї у квартирі не проживають, їхніх речей у квартирі немає.

Однак, незважаючи на не проживання протягом трьох років у квартирі, зніматися з реєстрації у ній в добровільному порядку син з невісткою та дітьми не бажають.

Натомість, реєстрація місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_8 і чотирьох членів його сім`ї порушує його право власності на квартиру, оскільки накладає на нього додаткові обов`язки по її утриманню, оплаті комунальних послуг. Він з дружиною є пенсіонерами за віком, часто потребують коштів на лікування, у зв`язку з чим комунальні послуги ними сплачуються частково, наслідком чого є отримання на його ім`я неодноразових претензій комунальних підприємств і організацій, заяв про видачу судового наказу і позовів про стягнення боргу.

ОСОБА_8 , як співвласник квартири, не дає своєї згоди на зняття дружини та дітей із зареєстрованого місця проживання у цій квартирі, і незважаючи на те, що інші співвласники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 таку згоду надали, він не має правових підстав зняти з реєстрації у квартирі ОСОБА_8 як її співвласника і можливості зняти ОСОБА_2 і дітей із зареєстрованого місця проживання у квартирі без його згоди.

Тому, враховуючи, що відповідачі не проживають у квартирі з 2021 року, тобто понад один рік, у зв`язку з переїздом на інше місце постійного проживання, на підставі ст. 405 ЦК України вони втратили право на користування цим житлом.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_2 вселялася не у належну і виделену її чоловіку ОСОБА_8 частину квартири АДРЕСА_1 , а у житло, належне ще трьом співвласникам сумісної власності на неї і з їх дозволу як члена сім`ї. Отже положення частини другої статті 405 ЦК України поширюються на спірні правовідносини. Вважає, що обставина небажання ОСОБА_8 заявляти вимогу про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою, яка належить ще трьом особам на праві спільної сумісної власності, не може бути визнана судом пріоритетною. Крім того, решта співвласників не заперечували щодо задоволення моїх позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає таким вимогам.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 27 листопада 1998 року.

В даній квартирі зареєстровано, зокрема, ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що слідує з Довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 16 жовтня 2024 року №27646.

Згідно Акту, складеного сусідами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем реєстрації не проживають впродовж трьох років.

Також, як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності та нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №395380074 від 18 вересня 2024 року ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , щодо вказаного об`єкту нерухомого майна зареєстровано іпотеку та обтяження у виді заборони на нерухоме майно на підставі Договору іпотеки №747 від 21 липня 2021 року, укладеного з АТ АКБ «Львів».

Згідно відповіді Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Корнинської сільської ради від 04 жовтня 2024 року №146/01-13 відомості про зареєстрованих у житловому будинку осіб за адресою: АДРЕСА_2 , відсутні в Реєстрі територіальної громади.

Згідно відповіді Корнинського ліцею імені ОСОБА_13 від 07 жовтня 2024 року №65 у вказаному ліцеї з 01 вересня 2021 року навчаються ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інформацією про фактичне місце проживання дітей ліцей не володіє.

Як слідує з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 19 лютого 2025 року №08-01-340/25 в помешканні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , після одруження з ОСОБА_8 була зареєстрована ОСОБА_2 . Після народження у подружжя дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вони були зареєстровані за місцем фактичного проживання та реєстрації батьків.

Спеціалістами Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради було обстежено вказане помешкання та встановлено, що житло розміщене на 4 поверсі десятиповерхового будинку, складається з 3 кімнат, житловою площею 39,3 кв. м.; загальною площею 66,6 кв. м. Умови проживання задовільні, квартира потребує ремонту. З`ясовано, що в даній квартирі подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_2 з дітьми не проживає. Зі слів співвласника квартири ОСОБА_1 існує значна заборгованість по оплаті комунальних послуг за квартиру, яка виникла з часу проживання сина з невісткою.

Службою у справах дітей Рівненського міськвиконкому було направлено лист до Служби у справах дітей Корнинської сільської ради з метою обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 та з`ясування їхньої думки щодо спору про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Службою у справах дітей Корнинської сільської ради обстежено умови проживання сім`ї ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та встановлено, що житло розмішене на 2 поверсі двоповерхового будинку, складається із 3 кімнат, 2 ванних кімнат, 2 коридорів та кухні-студії. Сім`я проживає в новозбудованому котеджі, в будинку наявне водопостачання, газопостачання, електрика. Наявні меблі, побутова техніка. Будинок знаходиться в стадії ремонту.

ОСОБА_2 надала пояснення, в яких вказала, що їхня сім`я до вересня 2021 року проживала разом із родичами чоловіка (батьками, сестрою та племінниками) в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . В 2019 році їм вдалося придбати житло (новобудову) під розтермінування коштів у забудовника в селі Корнин Рівненського району Рівненської області. В 2021 році вони взяли кредит в банку під заставу цього ж житла та розрахувалися із забудовником, хоча ще потрібно було робити ремонт. Мали бажання та потребу проживати в цій квартирі та продовжувати робити ремонт в придбаному житлі. Після цього почалися конфлікти, безпідставні виклики правоохоронних органів та непорозуміння із ОСОБА_1 . В зв`язку з чим вона з дітьми змушені були виселитися із квартири в с. Корнин Рівненського району Рівненської області. Стверджує, що з 2012 року користувалися пільгою багатодітної сім`ї та комунальні платежі автоматично покривалися певним органом. ОСОБА_2 надала заяву-відповідь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» від 14 січня 2025 року №363/0-18/22, якою банк «Львів» заперечує щодо реєстрації неповнолітніх дітей у наступній нерухомості: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що є предметом Договору іпотеки від 21 липня 2021 року, посвідченого Червук О.В. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за реєстровим номером 747. В зв`язку з цим вона та її чоловік заперечують щодо їхнього зняття з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи вищевикладене орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради рекомендував Рівненському міському суду Рівненської області розглядати цивільну справу та приймати рішення у ній в межах існуючих документів і доводів, які перебувають у матеріалах справах.

Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, дружини співвласника ОСОБА_8 та їхніх дітей, посилаючись на положення статті 405 Цивільного кодексу України.

Водночас співвласник спірного житла ОСОБА_8 заперечив проти задоволення позовних вимог, не погодившись із визнанням відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житлом.

На час розгляду справи спірне житлове приміщення не було поділене в натурі, а позивач не є його одноосібним власником як на момент розгляду спору, так і станом на теперішній час.

Факт визнання співвласником квартири за відповідачами права користування спірним житлом виключає можливість задоволення вимог позивача про визнання їх такими, що втратили право користування.

Крім того, позивачем не доведено, що наявність реєстрації відповідача у спірному житлі порушує його права чи інтереси.

Щодо посилання позивача на порушення його прав внаслідок здійснення надмірних витрат по утриманню житлового приміщення, то як правильно зазначив суд першої інстанції, що наявність завищеної плати за комунальні послуги внаслідок того, що у належному позивачу на праві спільної сумісної власності житловому приміщенні зареєстровані інші особи, є недостатнім обґрунтуванням для позбавлення цих осіб права користування житлом (постанова Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у справі № 643/13254/18).

Приходячи до переконання про відхилення апеляційної скарги, колегія суддів також бере до уваги і положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Окрім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Судовий збір, що понесений заявниками при поданні апеляційної скарги відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно віднести на їх рахунок.

Керуючись ст.ст. 374-375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.