ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/7117/21 Номер провадження 22-ц/814/2249/25Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Обідіної О.І., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Пишногуб Наталія Олександрівна, на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання -

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

У жовтні 2021 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі КП «Харківські теплові мережі») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 96300,82 грн, 3 % річних у розмірі 2500,20 грн, інфляційні втрати у розмірі 5795,90 грн, а також судовий збір в сумі 2270,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги теплопостачання, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають відповідачі.

Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати зазначених послуг відповідачами виникла заборгованість в сумі 96300,82 грн, що утворилася за період з 01 травня 2013 року по 30 вересня 2021 року, сума 3 % річних складає 2500,20 грн, інфляційні втрати - 5795,90 грн.

Короткий зміст судових рішень місцевого суду

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 березня 2023 року позов КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» суму заборгованості за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 104596,74 грн та повернення судового збору в сумі 2270,00 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду задоволено.

Скасовано заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 березня 2023 року, ухваленого у справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Призначено справу до розгляду.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2025 року позов КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено частково.

Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та 3 % річних в сумі 69133,83 грн.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» судовий збір в сумі 1500,47 грн.

В задоволенні решти позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2025 року не погодилася ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохала суд оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення прийнято без повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, а висновки суду не відповідають таким; прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач зауважує, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично ними користувалася, однак ані скаржник, ані члени її родини за вказаною позивачем адресою не користувалися житлово-комунальними послугами.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що ОСОБА_2 був зареєстрований у спірній квартирі з 2020 року, натомість заборгованість стягується з 2018 року.

Зауважено, що позивачем не доведено, що зазначені ним відповідачі є належними, оскільки будь-яких договорів між сторонами даної справи не було укладено.

Також спірне помешкання не використовувалося відповідачами для проживання, оскільки воно перебуває у нежитловому стані.

Судом першої інстанції винесено рішення без урахування застосованого строку позовної давності щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат в розмірі заявлених вимог.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ЦПК України до Полтавського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

ОСОБА_1 , взявши участь у розгляді справи у режимі відеоконференції, а також її представник адвокат Пишногуб Н.О., відвідавши залу судових засідань суду апеляційної інстанції, підтримали вимоги поданої апеляційної скарги та прохали їх задовольнити з наведених у ній підстав.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 372 ЦПК України).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення відповідача та її представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачів за послуги теплопостачання та підігрів води за період з 01 травня 2013 року по 30 вересня 2021 року становить 96300,82 грн, на яку нараховано 3 % річних 2500,20 грн, інфляційні втрати 5795,90 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV, котрий втратив чинність 01 травня 2019 року, але був чинний на час існування частини триваючих правовідносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною другою статті 32 вищевказаного Закону передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-ІV, у чинній редакції, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-ІV, у чинній редакції, плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Згідно частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з споживачем (споживачами) не позбавляє його обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 та постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21, від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20, від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22.

Судом першої інстанції встановлено, що КП «Харківські теплові мережі» надавало послуги з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води в квартиру відповідачів АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, на підтвердження факту невикористання наданих позивачем послуг у спірний період, ОСОБА_1 не надала до суду будь-яких доказів, оскільки надані письмові документи щодо отримання останньою статусу внутрішньо переміщеної особи не охоплюють період, за який стягується заборгованість.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей щодо звернення відповідачів до комунального підприємства з метою повідомлення останнього щодо неналежності надання комунальних послуг.

Що ж стосується твердження ОСОБА_1 , що приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , не використовувалося відповідачами для проживання, оскільки воно перебуває у нежитловому стані, то слід зазначити, що вказане не віднайшло свого підтвердження за допомогою належних доказів, а тому згідно положень частини шостої статті 81 ЦПК України, згідно якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, не може братися судом до уваги.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів вважає за потрібне вкотре наголосити, що відомостей про наявність у відповідача пільг щодо сплати комунальних послуг, а також повідомлення останньої про їх наявність надавача комунальних послуг, матеріали справи не містять.

Посилання ОСОБА_1 у поданій нею апеляційній скарзі на введення воєнного стану на території України, що є форсмажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, що стало підставою для невиконання договірних зобов`язань, не стосується спірних правовідносин, оскільки вони виникли до введення воєнного стану.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, взявши до уваги поданий позивачем розрахунок заборгованості за надані послуги, який не було спростовано відповідачами, врахувавши період стягнення та подану заяву про застосування строків позовної давності, дійшов до правильного висновку про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з вересня 2018 року по вересень 2021 року.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (пункт 45)).

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

Тобто, суд першої інстанції прийшов до правильного по суті висновку щодо наявності у відповідачів зобов`язання по оплаті послуг із постачання теплової енергії та надання послуг із постачання гарячої води, здійснивши стягнення заборгованості в межах строку позовної давності з вересня 2018 року по вересень 2021 року, а тому розрахунок індексу інфляції та 3% річних варто здійснювати від стягуваної суми за вказаний період, відтак, з відповідачів підлягає стягненню інфляційні втрати у розмірі 3661,27 грн та 3 % річних 1579,38 грн.

Аналізуючи позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом щодо стягнення основної суми заборгованості за надані послуги, а також прохав застосувати до відповідачів відповідальність за порушення грошового зобов`язання у порядку частини другої статті 625 ЦК України, що полягає у стягненні інфляційних втрат та 3 % річних; вимоги щодо стягнення неустойки не заявлялися, а тому не є предметом даної справи.

Верховний Суд у справі № 161/8822/19 від 03 червня 2024 року дійшов висновку, що у випадку наявності підстав для солідарної відповідальності відповідачів/боржників, кожен з них має право висунути заперечення проти вимог кредитора, які є загальними для всіх боржників та не засновані на особистих відносинах одного з них з кредитором.

Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_2 не оскаржив в апеляційному порядку рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2025 року, у тому числі й з підстав, що є невід`ємно пов`язаними з його особою.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно з пунктом другим частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги вищевказане, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Пишногуб Н.О., задовольнити частково, а саме рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2025 року у частині розміру стягнення заборгованості за теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, стягнувши солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних в сумі 66078,56 грн (60837,91 + 1579,38 + 3661,27), замість стягнутих 69133,83 грн.

Щодо судових витрат в частині судового збору

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною шостою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю (пункт 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, що міститься у матеріалах справи.

Оскільки ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи та в силу норм Закону України «Про судовий збір» є звільненим від сплати судового збору, то рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2025 року у частині розміру стягнення судового збору слід змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 701,80 грн, замість стягнутих 1500,47 грн, а також компенсувати за рахунок держави КП «Харківські теплові мережі» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 701,80 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Пишногуб Наталія Олександрівна задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 лютого 2025 року у частині розміру стягнення заборгованості за теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, а також судового збору змінити, стягнувши солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних в сумі 66078,56 грн, замість стягнутих 69133,83 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 701,80 грн, замість стягнутих 1500,47 грн.

Компенсувати за рахунок держави Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» судовий збір за подання позовної заяви в сумі 701,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді О.І. Обідіна

О.О. Панченко