справа № 492/1261/25
Провадження № 2-н/492/194/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

09 вересня 2025 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду із вказаною заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» заборгованості за спожитий природний газ в сумі 35 183,08 гривень, а також витрат по сплаті судового збору в сумі 302,80 гривень.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу розподілено судді Череватій В.І.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Згідно з відповіді з Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області від 09.09.2025 року № 1115/02-09, боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, в селі Василівка Павлівської територіальної громади не існує будинок за номером АДРЕСА_1 . Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» не надає свої послуги постачання природного газу населенню села Василівка через те, що Павлівська територіальна громада не газифікована. Також зазначено, що у Болградському районі Одеської області розташована ще одна адміністративно - територіальна одиниця, а саме населений пункт село Василівка, КАТОТТГ: UA0082409, яка є центром Василівської територіальної громади.

Крім того, згідно з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 08.09.2025 року, не встановлено місце реєстрації боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ураховуючи викладене, а також те, що боржниця ОСОБА_1 не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, суд на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України, вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України».

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» не повертається.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 162, 163, 164, 165, 166, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Копію даної ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у п`ятнадцяти денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.І. Черевата