Справа № 367/5524/25
Провадження №2/367/4476/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

18 серпня 2025 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Білогруд О.О.,

за участі

секретаря судового засідання Трофимчук С.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ірпінського міського суду Київської області позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

установив:

представником позивача адвокатом Новіцькою І.Л. від імені та в інтересах ОСОБА_3 подано указаний позов, який мотивовано таким. 14.08.2018 у справі №367/3082/18 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано шлюб рішенням Ірпінського міського суду Київської області. У вказаному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 . Виконавчим листом Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/6542/18, виданого 05.07.2019, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на дочку ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.09.2018 до досягнення дитиною повноліття. Тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Станом на день звернення до суду з указаною позовною заявою стягнення аліментів припинено у зв`язку з досягненням дитиною повноліття. Однак позивачка і надалі потребує матеріальної допомоги і підтримки з боку батька. ОСОБА_3 навчається на І курсі Київського столичного університету імені Бориса Грінченка за денною формою навчання. Указане підтверджується Договором від 02.09.2024 №604/24н-ФПМВ та Договором від 02.09.2024 № 459/24д-ФПМВ. Фінансування здійснюється за кошти фізичних осіб. Щорічна вартість навчання становить 46 000,00грн, загальна вартість за чотири роки навчання 184 000,00грн. У позовній заяві також зауважено, що позивачка має розлади вегетативної нервової системи (ВНС) соматоформну вегетативну дисфункцію ВНС, що підтверджується консультативним висновком лікаря-невропатолога від 11.04.2025. Ці стани є хронічними, їх лікування вимагає тривалого комплексного підходу, що включає консультації невролога, психотерапевта, проходження медикаментозної терапії, фізіотерапевтичні процедури, а також заняття з психологом. Всі ці заходи пов`язані зі значними фінансовими витратами, які є додатковим навантаженням на сімейний бюджет. Крім витрат на лікування та навчання (канцелярське приладдя, технічні засоби), позивачка потребує належного забезпечення якісним одягом та взуттям, які мають відповідати сезону та бути виготовлені з якісних матеріалів, що не викликають подразнення шкіри та не погіршують стан вегетативної нервової системи, з огляду на стан здоров`я позивачки, її слід забезпечити збалансованим та якісним харчуванням, що включає достатню кількість вітамінів, мікроелементів та поживних речовин. Позивачка власного житла не має, на даний час разом з матір`ю проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Орендна плата становить 6500,00 грн на місяць та витрати на комунальні платежі, що підтверджується договором оренди від 15.12.2019. У зв`язку зі здобуванням вищої освіта та абсолютною зосередженістю на освітньому процесі позивачка не працює, тому не має постійного та стабільного доходу, що був би достатнім для забезпечення усіх витрат на навчання, що включає оплату за навчання, придбання підручників, навчальних матеріалів, технічного обладнання, а також покриття витрат на проживання, лікування, харчування, транспорт та інші базові потреби. Натомість, відповідач працевлаштований, за станом здоров`я та за матеріальним становищем має всі необхідні ресурси та можливості для надання матеріальної допомоги своїй дочці з метою забезпечення її права на отримання якісної вищої освіти та забезпечення життєдіяльності. Покликаючись на положення Конституції України, норми Сімейного кодексу України, правові позиції, закріплені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 та постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №644/3610/16ц, просили задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивачки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 10 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Покласти на відповідача судові витрати у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу передано на розгляд судді Білогруд О.О., ухвалою від 23.05.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено до розгляду на 07.07.2025.

07.07.2025 у суді відповідачем отримано копію позовної заяви з додатками, а також копію ухвали про відкриття провадження у справі, а тому розгляд відкладено на 11.08.2025.

15.07.2025 від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що відповідач зі змістом позовної заяви та формулюванням позивача не погоджується. Зауважив, що протягом всього життя не відмовлявся від утримання власної дочки та виконання батьківського обов`язку. На виконання виконавчого листа у справі №367/6542/18 його роботодавцем Державною службою України з надзвичайних ситуацій, сплачувалися вчасно та добровільно аліменти на дочку. Жодних заходів щодо уникнення виплати належних до справи сум він не здійснював та виконував свій обов`язок чесно. Зазначив, що мати дочки жодного разу не надавала йому адреси проживання дитини, тому він був протиправно позбавлений права спілкування з неповнолітньою дочкою та її виховання. Указане призвело до формування у дочки недовіри до нього і повного нівелювання родинного зв`язку між ними. Про стан здоров`я та діагноз дочки його жодного разу не повідомляли, не зазначали про необхідність у лікуванні, відвідуванні медичних спеціалістів та про їх висновки. З моменту розірвання шлюбу з матір`ю позивачки йому не дозволено було відвідати місце її проживання аби переконатися в належних та безпечних умовах її проживання та розвитку нервової системи. Долучені до позовної заяви чекові ордери навпаки свідчать про не належне забезпечення дочки повноцінним харчуванням. Просив врахувати, що з 17.06.2025 він є пенсіонером Головного управління ДСНС України в місті Києві, грошові кошти у виді пенсійного забезпечення є його єдиним доходом. Крім того, він має на утриманні матір ОСОБА_5 , 1944 року народження, яка є непрацездатною та людиною з інвалідністю 2 групи. Вона має слабке здоров`я, часто хворіє, що вимагає додаткових витрат на її лікування та підтримання здоров`я. Звернув увагу, що дочка не зверталася до нього щодо позасудового порядку вирішення указаного питання, однак він не відмовляється від цього обов`язку, тому визнає позовні вимоги частково та готовий сплачувати аліменти на дочку у розмірі 5 000,00 грн до досягнення нею 23 річного віку на період навчання.

22.07.2025 від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, у якому висловлено позицію сторони позивача про те, що позиція відповідача є необґрунтованою з огляду на таке. Відповідач зазначає, що він є пенсіонером, однак на підтвердження не надає жодних доказів, які б підтверджували розмір його пенсії, наявність інших доходів і витрат, його реальний майновий стан та спроможність чи неспроможність виконувати обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Посилання на статус пенсіонера саме по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідачу 51 рік і він не досягнув загального пенсійного віку та він може працювати з метою покращення свого матеріального стану та забезпечення своїй дитині належного життєвого рівня. Заявлена сума аліментів після запропонованого зменшення не покриє половини вартості витрат на харчування, одяг, медичне забезпечення, транспорт, дозвілля, оздоровлення, що фактично покладає повне утримання дитини на матір, яка продовжує працювати. Покликаючись на практику Верховного Суду у справах №234/6207/17, №344/10971/16-ц та №759/10277/18 зазначила, що на думку сторони позивача, батько не може бути звільнений від сплати аліментів на тій підставі, що він не працює і на його утриманні перебуває непрацездатна мати, а інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Вважає, що батьки рівні не тільки у правах на дитину, але і у обов`язках щодо її забезпечення. Крім того, законодавство не покладає на дитину або її матір обов`язку звертатися до платника аліментів із відповідними усними чи письмовими вимогами до подання позову. Посилання відповідача щодо не надання йому можливості спілкуватися з дочкою не є предметом цього провадження та не мають правового значення при вирішення спору щодо стягнення аліментів. Вважають, що це є спробою відповідача змістити акцент з предмету спору на обставини, які абсолютно не стосуються предмету спору. Також сторона зазначила, що на їх думку, відповідач не довів, що його мати перебуває саме на його утриманні, фактично проживає з ним, не має інших повнолітніх дітей та родичів, зобов`язаних та здатних забезпечити її догляд та допомогу. Зазначили, що документи, долучені до відзиву не завірені відповідачем, а тому не можуть вважатися допустимими доказами у розумінні статті 78 ЦПК України. З огляду на викладене, просили позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні 11.08.2025 представник позивача адвокат Новіцька І.Л. повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 10 000,00 грн на час навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Зауважила, що позивачка є студенткою закладу вищої освіти денної форми навчання, оплата здійснюється за кошти фізичних осіб. Вона проживає з матір`ю в орендованій квартирі, змоги працевлаштуватися вона не має, оскільки повністю присвячує себе навчанню. Всі витрати на навчання, харчування, одяг, розвиток, відпочинок та лікування повністю лягли на матір. Вважає, що відповідач як батько повинен також брати участь в утриманні дитини. Просить врахувати обставини, зазначені у позовній заяві та у відповіді на відзив, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 10 000,00 грн на час навчання, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні 06.08.2025 позовні вимоги визнав частково, просив врахувати обставини, зазначені у відзиві. Також зазначив, що з червня 2025 року не працює, на разі є пенсіонером, вийшов на пенсію за пільгових умов як працівник органів ДСНС України. Йому призначено пенсію приблизно у розмірі 15 800,00 грн, однак надати відповідну довідку можливості не має, оскільки це відбулося нещодавно. Сформувати довідку щодо розміру призначеної пенсії Пенсійний фонд України ще не зміг. Також зауважив, що 05.08.2025 йому вперше надійшли кошти як пенсія двома транзакціями: 15 886,89 грн та 23 300,77 грн. Указані кошти це пенсія за липень-серпень та півмісяця червня 2025 року. Додатково не працевлаштовувався, оскільки все життя працював і тепер має намір трішки відпочити та підлікуватися. На сьогодні проживає з матір`ю за якою здійснює догляд, зокрема, робить уколи, масажі, оплачує комунальні послуги. Він має власну квартиру, однак в ній не проживає, оскільки в ній потрібно робити капітальний ремонт. Також на підтвердження долучив до матеріалів справи виписку з банківського рахунку щодо надходження на його рахунок пенсійних виплат за період з НОМЕР_1 .

У судовому засіданні 11.08.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України, оголошено, що рішення суду буде проголошено 18.08.2025.

Судом встановлено такі обставини справи.

Позивачка ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Овруч, Житомирської області, батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17.03.2007.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14.08.2018 у справі №367/3082/18 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) розірвано. На підставі рішення суду від 04.06.2019 у справі № 367/6542/18 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до договору № 604/24н-ФПМВ, укладеного 02.09.2024 між Київським столичним університетом імені Бориса Грінченка та ОСОБА_4 , позивачка ОСОБА_3 є здобувачкою вищої освіти в указаному закладі вищої освіти. Форма здобуття освіти денна, фінансування за рахунок фізичних осіб. Відповідно до договору № 459/24д-ФПМВ, укладеного 02.09.2024 між Київським столичним університетом імені Бориса Грінченка та ОСОБА_4 , про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців для здобувача вищої освіти ОСОБА_3 загальна вартість послуги за весь строк навчання становить 184 000,00 грн, вартість за роками по 46 000,00 грн за кожен з чотирьох років навчання.

15.12.2019 укладено договір оренди квартири за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , згідно якого строк оренди до 15.06.2020 з можливістю пролонгації, вартість 6500,00 грн та оплата комунальних послуг.

Відповідно до консультативного заключення лікаря-невропатолога від 11.04.2025 надано суду відомості щодо встановленого діагнозу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендації та медичне призначення лікаря. До матеріалів позовної заяви долучено копію квитанції від 03.01.2025 про придбання мобільного телефону на суму 16 598,00 грн., копії квитанцій про оплату медичних препаратів, процедури ЕЕГК, деякого виду одягу та взуття, продуктів харчування, солодощів.

05.08.2024 та 30.01.2025 здійснено оплату на суму по 23 000,00 грн кожна, платник ОСОБА_8 , призначення платежу плата за навчання, 1 курс, ОСОБА_3 .

Наказом від 16.06.2025 № 605-НК ОСОБА_2 звільнено 16.06.2025 зі служби цивільного захисту у зв`язку зі скороченням штату. Відповідно до висновку діагностичної процедури від 11.06.2025 здійснено дослідження шлунково-черевного тракту ОСОБА_2 , та надано рекомендації. Також до відзиву долучено виписки лікаря-офтальмолога з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 , а також протокол МРТ за 2012 рік.

Відповідно до виписки з банківського рахунку ОСОБА_2 за період з 01.08.2025 до 05.08.2025 на указаний рахунок йому надійшло 05.08.2025 - 23 300,77 грн та 15 886,89 грн, деталі операції «виплати Пенсійного фонду, пенсія».

Норми права застосовані судом

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 СК України, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини першої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За частиною першою статті 182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Тобто, наведені положення закону чітко і безальтернативно вказують на те, що батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу, а потреба дитини в такій допомозі виникла та існує саме виключно у зв`язку з їх навчанням.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 16.02.2022 у справі № 381/2423/20, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Згідно з частинами першою, третьою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до частин першої - третьої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Згідно з частиною другою статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами другою та третьою статті 12 ЦПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (статті 81 ЦПК України).

Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17).

Звертаючись до суду, позивачка ОСОБА_3 у позовній заяві виклала обставини, якими обґрунтовувала свої вимоги, зазначила докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, позивачем не заявлено клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначено про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подано клопотань про їх витребування судом. При цьому, за заявленим предметом спору у даній цивільній справі суд не має визначених законом повноважень збирати докази з власної ініціативи. Отже, позивач на власний розсуд розпорядилась своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, що відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18.

Мотивована оцінка аргументів учасників справи. Висновки суду за результатами розгляду позову.

Судом встановлено, що повнолітня ОСОБА_3 має потребу у матеріальному забезпеченні на період навчання, оскільки відповідно до укладеного договору строк навчання становить 4 роки, починаючи з 01.09.2024. Також позивачка певне захворювання, яке відповідно до медичної документації потребує медикаментозної терапії, діагностичних процедур та систематичних консультацій вузькопрофільних спеціалістів.

Щодо тверджень сторони позивача про витрати, пов`язані з орендою житла судом зауважується, що документальне підтвердження наявності/відсутності у позивачки чи її матері нерухомого майна, зокрема житла для проживання матеріали справи не містять. Водночас долучений до матеріалів справи договір оренди квартири свідчить, що у 2019 році матір`ю здійснено оренду квартири з можливістю пролонгації у місті Ірпені за певною адресою і цю адресу позивачкою зазначено як у позовній заяві, так і у договорі на отримання платної освітньої послуги. При цьому, долучені до позовної заяви квитанції про здійснення банківських операцій перерахування коштів 01.02.2025 на суму 9 687,00 грн та 01.01.2025 на суму 9 540,00 грн не підтверджують, що саме ці кошти витрачено на оренду квартири та оплату комунальних послуг з огляду на таке. Кошти перераховані на невідомий банківський рахунок без зазначення ПІБ отримувача, тому указане не може свідчити, що це рахунок саме орендаря. При цьому, на примірнику договору оренди указаний банківський рахунок, відмінний від того на який 01.01.2025 та 01.02.2025 здійснювалося перерахування указаних вище коштів. Не надано підтвердження, що кошти в сумі 9 687,00 грн та 9 540,00 грн включають в себе безпосередньо орендну плату та комунальні платежі.

Щодо посилання сторони позивача на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах №234/6207/17, №344/10971/16-ц та №759/10277/18, то судом вони визнаються не релентними, оскільки правовідносини в указаних справах стосуються стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Правові підстави, умови стягнення та наслідки стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та повнолітніх, які продовжують навчання є відмінними, регулюються різними нормами СК України. Фундаментальною відмінністю між указаними видами аліментів є саме можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Суд також бере до уваги і необхідність утримання ОСОБА_3 з боку матері, оскільки обов`язок утримання дитини однаковий у обох батьків.

Щодо тверджень відповідача про необхідність надання ним фінансової допомоги та підтримки його матері пенсійного віку та яка є людиною з інвалідністю судом враховується таке. Долучена копія довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та встановлення їй другої групи інвалідності, яка, на його думку, підтверджує указаний факт, навпаки на думку суду, не підтверджує того факту, що вона перебуває на його утриманні. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ним особисто будь-яких витрат на харчування, лікування, догляд та/або утримання матері, а також будь-яких документів, що вказували б, що її майновий стан потребує такої допомоги саме зі сторони ОСОБА_2 надано не було.

Судом враховано, що ОСОБА_2 не спростував доводів сторони позивача, що він не має на утриманні будь-яких інших осіб, є особою працездатного віку та має можливість працевлаштуватися, не має групи інвалідності. З пояснень наданих у судовому засіданні зазначив, що має на праві приватної власності об`єкт житлової нерухомості, однак тимчасово проживає з матір`ю, у зв`язку з необхідністю проведення у житлі ремонтних робіт.

Позивачкою заявлено вимогу про стягнення 10 000, 00 грн, хоча при цьому вартість навчання становить 4 600,00 грн за місяць навчального року. Суд також враховує, що позивачка є здобувачем вищої освіти за денною формою навчання, тому можливості працевлаштуватися не має, є особою молодого віку, має потребу у належному рівні забезпечення для медичного догляду, харчування, розвитку, користування сучасними гаджетами для виконання навчальних планів, що в часи сучасного розвитку цифровізації є базовою потребою.

Відомостей про рівень доходу як відповідача ОСОБА_2 , тобто його фінансові можливості, так і матері позивачки матеріали справи не містять, сторонами будь-яких клопотань про витребування відповідних доказів не заявлено.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи все вищевикладене, прийшов до переконання, що позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню та визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 5 500,00 грн щомісячно на час навчання, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку.

При цьому, такий розмір аліментів не є надмірним, а становить допустимий розмір для забезпечення належного забезпечення дочки на час навчання та буде справедливим щодо рівності батьків утримувати дочку, яка здобуває вищу освіту, за відсутності обставин, що виключають наявність обставин щодо неможливості такого забезпечення.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. в дохід держави.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 182, 183, 191, 199, 200, 201Сімейного кодексу України, статтями 12-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочки на час її навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, у розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок щомісячно на період навчання дочки, починаючи з 14 травня 2025 року і до закінчення навчання чи до досягнення дочкою 23 років (02 березня 2030 року) залежно від того, яка з цих обставин настане раніше.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір на користь держави у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок

Відповідно до статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах сплати аліментних платежів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 18.08.2025.

Відомості про учасників:

Позивачка: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання згідно позовної заяви: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

Суддя О.О. Білогруд