Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

за участю секретаря судового засідання Вереш А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

В СТ А Н О В И В :

Представник ТОВ «Він Фінанс» - Романенко М.Е. звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, мотивуючи її тим, що 03.03.2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалив рішення по справі № 308/11306/14-ц, за яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 18.08.2006 р. у розмірі 871 058, 91 грн.

З моменту набрання рішенням законної сили вчинялись дії щодо примусового виконання рішення, але воно так і не було виконане в розумінні чинного законодавства. Таким чином, рішення, яке виніс Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області не виконувалось Відповідачем у період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 р.

Кредитний договір № 0 від 18.08.2006 р. було укладено між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 ..

В подальшому, право вимоги первісним кредитором було відступлено до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», який відступив своє право вимоги до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі укладеного договору купівлі продажу права вимоги № 1930/К від 18.09.2019 року.

Даний факт також підтверджено в судовому порядку 11.10.2021 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області постановив ухвалу по справі 308/11306/14-ц, якою, серед іншого, підтверджено перехід права вимоги за кредитним договором № 0 від 18.08.2006 до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Тому, відповідно до укладених договорів станом на дату звернення до суду, Право вимоги за кредитним договором № 0 від 18.08.2006 р належить ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» () протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» ().

Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства. Докази, що підтверджують зміну назви Товариства на ТОВ «ВІН ФІНАНС» додаються, в тому числі виписка з ЄДР № 22 від 26.07.2024.

Позивач зазначає, що Рішення суду не виконувалось Відповідачем у період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У зв`язку з чим, Позивачем було розраховано, виходячи із загальної суми заборгованості, 3% річних у розмірі 78323,71 грн. та інфляційні збитки у розмірі 190 469, 61 грн. (разом становить 268 793, 32 грн.), що підлягають сплаті Відповідачем за прострочення виконання рішення суду.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» збитки в якості відповідальність за несвоєчасне виконання рішення суду у справі № 308/11306/14-ц у розмірі 268 793,32 грн. та судовий збір у розмірі 3225, 52 грн.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

08.08.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Кучеренко О.І. до суду надійшов відзив на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю жодних обґрунтувань та доказів невиконання ОСОБА_1 судового рішення на користь позивача у період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 р.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках.

Так, у частині 5 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Так судом встановлено, що 03.03.2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалив рішення по справі № 308/11306/14-ц, за яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 18.08.2006 р. у розмірі - 871 058, 91 грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що з моменту набрання рішенням законної сили вчинялись дії щодо примусового виконання рішення, але воно так і не було виконане в розумінні чинного законодавства, а тому рішення, яке виніс Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області не виконувалось Відповідачем у період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року.

Однак, позовна заява не містить жодних обґрунтувань та доказів невиконання Відповідачем судового рішення на користь Позивача саме у період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року.

Так, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2021 у справі 308/11306/14-ц, яка набрала законної сили 11.10.2021, замінено стягувача - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на його правонаступника - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» за виконавчими листами № 308/11306/14.

Тобто, право вимоги у Позивача як Стягувача виникло не раніше 11.10.2021 та не могло виникнути з 23.02.2019 як зазначає Позивач, оскільки на 23.02.2019 Позивач не був стороною виконавчого провадження за виконавчими листами № 308/11306/14 та не пред`являв відповідних грошових вимог до Відповідача.

Крім того, Позивач не надав Суду жодних доказів про примусове виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за вказаними виконавчими листами у виконавчому провадженні та його результати.

Відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження (надалі АСВП), які містяться на веб сайті https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search debtors у відкритому доступі, виконавче провадження № 49915053, Стягувачем у якому є ПАТ «Дельта Банк», було відкрито 26.01.2016 та станом на 04.08.2025 вже завершено.

Так, відповідно до п. 2 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затверджену Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 за № 1126/29256, яка набрала чинності 05.01.2017, автоматизована система виконавчого провадження - інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідь на адвокатський запит представника Відповідача Кучеренко О.І. № 41/08/25 від 12.08.2025 разом із супровідним листом № 80894 від 20.08.2025 року, Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі ВДВС) надав засвідчені копії постанов державного виконавця у виконавчому провадженні № 49915053.

Так встановлено, що вказане виконавче провадження було відкрито постановою державного виконавця ВДВС від 26.01.2016 за заявою ПАТ «Дельта Банк» про примусове виконання виконавчого листа № 308/11306/14, виданого 09.10.2015 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про солідарне стягнення з Відповідача та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості в сумі 871 058,91 грн. та 3 654,00 грн. судового збору.

Тобто, вказаний виконавчий лист видано Судом для примусового виконання рішення Суду у справі № 308/11306/14-ц від 03.03.2015, за невиконання якого Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 збитки за несвоєчасне виконання вказаного рішення суду.

Однак встановлено, що відповідно до наданої ВДВС постанови державного виконавця від 13.11.2017 року виконавче провадження було закінчено на підставі п. 9) ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, у зв`язку із фактичним в повному обсязі виконанні рішення згідно з виконавчим документом.

Зазначене свідчить про відсутність заборгованості у Відповідача перед ПАТ «Дельта Банк» з 13.11.2017 року, а тому вимоги Позивача про стягнення збитків за невиконання рішення Суду від 03.03.2015 у справі № 308/11306/14 є безпідставними.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином суд прийшов до висновку, що позивач не зміг обґрунтувати свої позовні вимоги в частині виникнення заборгованості за невиконання рішення суду, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2-13,77-80,141,258,259,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 11.09.2025 року.

Суддя В.М.Малюк