Справа № 736/396/25
Номер провадження 2/736/232/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кутового Ю.С.,

при секретарі Батюк Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до ТОВ «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до відповідача АТ «Чернігівгаз» про захист прав споживачів. Позивач просить суд: Визнати відсутнім у ОСОБА_1 (як індивідуального споживача природного газу) обов`язку укладати Типовий договір розподілу природного газу з Оператором ГРС відповідно до Закону України «Про ринок природного газу».

Визнати, що Кодекс газорозподільних систем та Типовий договір розподілу природного газу не є актами цивільного законодавства.

Визнати неправомірним використання Оператором ГРС персональних даних ОСОБА_1 без її дозволу для здійснення нарахувань за послугу, яка нею не замовлялась.

Визнати неправомірними дії Оператора ГРС щодо: нарахування та стягнення плати за послугу розподілу природного газу за відсутності законно укладеного з ОСОБА_1 договору; примусу до укладення типового договору розподілу природного газу шляхом незаконного тиску, погроз припинення газопостачання та застосування актів господарського законодавства, які не регулюють її цивільні права як індивідуального споживача.

Зобов`язати Оператора ГРС припинити протиправні дії, а саме: припинити надсилати ОСОБА_1 рахунки за послугу розподілу природного газу, яку вона не замовляла; утриматися від погроз щодо припинення газопостачання за несплату послуги розподілу природного газу.

Визнати ОСОБА_1 потерпілою особою завданням їй Оператором ГРС неправомірними діями відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України.

Ухвалити рішення суду у спосіб, що забезпечить реальне виконання захисту прав ОСОБА_1 , зокрема через: пряму заборону Оператору ГРС здійснювати нарахування плати за послугу розподілу газу без укладеного договору відповідно цивільного законодавства; заборону припиняти газопостачання яке, як житлово-комунальна послуга, має бути безперервним.

Ухвалою суду від 20.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі, у встановлений судом строк подала відзив, в якому просить відмовити повністю позивачу у задоволенні його позовних вимог. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи будь яких інших клопотань на адресу суду не надходило.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

ОСОБА_1 , є індивідуальним споживачем - отримувачем житлово-комунальних послуг постачання природного газу згідно з п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - ЗУ «Про ЖКП») та користуюсь природним газом за умовами договору постачання з постачальником ТОВ ГК "Нафтогаз України".

Відносини між Оператором газорозподільної системи та споживачами регулюються, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 30.09.2015 №2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824 (далі - Кодекс ГРС), на підставі Типового договору розподіл) природного газу, форма якого затверджена постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498. зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27829.

Відповідно до ч. 1 п.1 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, однією з підстав для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду, як суб`єкту ринку природного газу.

Відповідно до п. 9 ч.І ст.1 ЗУ «Про ринок природного газу» замсвник - фізична або юридична особа, яка на підставі договору замовляє надання однієї чи кількох із таких послуг:приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи; транспортування природного газу; розподіл природного газу;зберігання (закачування, відбір) природного газу.

Оскільки, побутовий споживач, ОСОБА_1 , являється суб`єктом ринку природного газу вона є замовником вищевказаних послуг, згідно Закону України «Про ринок природного газу».

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до пунктів 3 та 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір укладається з урахуванням статей 633, 634, 641,642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті НКРЕКП та Оператора ГРМ і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС та пунктом 1.3. Договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У випадку із позивачкою, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є споживання природного газу документально підтверджене витягом з електронного реєстру платежів.

Отже позивачка є суб?єктом ринку газу.

Згідно п. 23 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про ринок природного газу» побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Також п. 4 ст. 40 ЗУ «Про РПГ» вказує на перелік інформації, яка повинна міститися в платіжних документах (квитанціях) на оплату послуг з розподілу природного газу, які надаються операторами газорозподільних систем побутовим споживачам.

Отже ЗУ «ПРО РПГ» передбачає той факт що побутовий споживач є суб`єктом ринку природного газу, який, на підставі Типового договору розподілу природного газу, отримавши, платіжні документи про оплату, повинен вносити щомісячну плату за розподіл природного газу.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Згідно положень пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРС. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, що є побутовим до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ (абз. 2 та 3 п. 6.6. розділу VI Договору розподілу природного газу).

Згідно вимог п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Пунктом 6.3 розділу VI Договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячноївартості одного кубічного метра замовленої потужності (абз. 2 п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу).

Згідно пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

При цьому, за приписами п. 4 глави 6 розділу VI Кодексу, для побутових споживачів, на об`єктах у яких відсутнє споживання природного газу протягом усього попереднього газового року річна замовлена потужність визначається Оператором ГРМ на рівні:39 куб.м - для об`єкта.побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі;126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі;314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Згідно абз. 11 п. 5 глави 3 розділу VI Кодексу - у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Отже, правові відносини між Заявником та Боржником також підпадають під дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Так, у відповідності до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правові норми ст. 525 ЦК України встановлюють, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння заміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Так, у відповідності до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином твердження позивачки щодо відсутності обов`язку у неї укладати типовий договір розподілу природного газу з оператором газорозподільних мереж та необґрунтованості правомірності нарахувань оператором є безпідставним.

Відповідно до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державнерегулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор, НКРЕКП), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гаранти незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» регулятор приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до його компетенції.

Позов обґрунтовано тим, що НКРЕКП протиправно затверджено Кодекс ГРМ та типовий договір. При цьому, ці постанови НКРЕКП не скасовані на даний час, позивачкою не оскаржені, положення ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» у визначеному законом порядку неконституційними не визнано. В даному випадку оператор ГРМ лише виконує рішення Регулятора.

Отже твердження позивачки, що кодекс ГРМ та типовий договір розподілу природного газу не є актами цивільного законодавства є безпідставним та ґрунтується на довільному тлумаченні законодавства.

З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки доводи викладені у ньому не знайшли свого підтвердження.

Керуючись ЗУ Про захист прав споживачів, ст.ст.10-13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до ТОВ «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів відмовити повністю.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.С.Кутовий