Справа № 758/6950/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Вигівська В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 31 385, 00 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.03.2020 р. між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3361427, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «PS3361427».

Умовами кредитного договору передбачено: сума кредиту - 5 000,00 грн.; строк кредитування - за лояльними покращеними умовами кредитування повне виконання зобов`язань у базовий період: дата початку періоду 08.03.2020 - дата платежу (дата закінчення періоду) 07.04.2020р., За загальними умовами кредитування: базовий період: 08.03.2020 - 07.04.2020р.; спеціальний період 08.04.2020-04.10.2020р, весь період кредитування становить 08.03.2020р. по 04.10.2020р. Таким чином, за лояльними умовами кредитування 30 днів, за загальними умовами кредитування 210 днів, з яких базовий період 30 днів, спеціальний період 180 днів. Розмір процентної ставки за лояльними умовами кредитування до 07.04.2020 - 558,45%; за загальними умовами кредитування до 07.04.2020 - 620,50% річних; до 04.10.2020 - 1 095,00 % річних; тип процентної ставки - фіксована для кожного періоду: за лояльними умовами кредитування до 07.04.2020 - 1, 53%, за загальними умовами кредитування до 07.04.2020 - 1, 70%, до 04.10.2020 - 3%.

На банківську картку позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн.

08.10.2020 між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» було укладено договір факторингу №LVMM/06-07-2020-71, відповідно до якого ТОВ «Алекскредит» відступило на користь ТОВ « ФК «Укрфінстандарт» права вимоги за кредитним договором № 3361427.

ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Алекскредит», включно і до ОСОБА_1 за договором позики № 3361427.

Позивач зазначає, що відповідач станом на 23.04.2025 має заборгованість перед ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», яка становить 31 385,00 грн. та складається з заборгованості за договором позики №3361427: - 5 000,00 грн. тіла кредиту та залишок заборгованості по процентам за користування позикою 26 385,00 грн., яку не сплачено у позасудовому порядку, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 19 травня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30 липня 2025 р. представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, обґрунтовуючи це тим, що Позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки договір про надання кредиту було укладено на строк з 08.03.2020 року по 04.10.2020 року, а кредитор звернувся до суду лише 12.05.2025 року, тобто через 5 років після видачі кредиту. Так, на думку представника відповідача, кінцевим строком на звернення з позовом до суду була дата - 04.10.2023 року. Крім того, зазначає, що позивач зазначений строк пропустив, причин поважності його пропуску не зазначив, поновити не просив.

Також представник відповідача заперечує щодо розміру нарахованих процентів та вважає, що такий розмір суперечить закону про споживче кредитування. Сторона відповідача посилається на те, що відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування», кредитор за споживчим договором кредитування немає права нараховувати по споживчому кредиту проценти, пені, штрафи більше половини тіла кредиту.

Відтак, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, враховуючи те, що строк позовної давності пропущено та надмірно нараховано відсотки за споживчий кредит, що суперечить ЗУ « Про споживче кредитування».

В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позову просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились,

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, у зв`язку з таким.

Судом встановлено, що 08.03.2020 р між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №3361427, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором (а.с.47).

Відповідно до п. 7.2 договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомився з цим договором та правилами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись своїх обов`язків та виконувати їх.

Згідно з п.7.9 договору, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Сторонами визначено умови кредиту: сума кредиту - 5 000,00 грн.; строк кредитування - за лояльними покращеними умовами кредитування повне виконання зобов`язань у базовий період: дата початку періоду 08.03.2020 - дата платежу (дата закінчення періоду) 07.04.2020р., За загальними умовами кредитування: базовий період: 08.03.2020 - 07.04.2020р.; спеціальний період 08.04.2020-04.10.2020р, весь період кредитування становить 08.03.2020р. по 04.10.2020р. Таким чином, за лояльними умовами кредитування 30 днів, за загальними умовами кредитування 210 днів, з яких базовий період 30 днів, спеціальний період 180 днів. Розмір процентної ставки за лояльними умовами кредитування до 07.04.2020 - 558,45%; за загальними умовами кредитування до 07.04.2020 - 620,50% річних; до 04.10.2020 - 1 095,00 % річних; тип процентної ставки - фіксована для кожного періоду: за лояльними умовами кредитування до 07.04.2020 - 1, 53%, за загальними умовами кредитування до 07.04.2020 - 1, 70%, до 04.10.2020 - 3%.

Сторони також погодили у п. 3.1 Договору, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 08.03.2020 року до кінцевої дати виконання договору 04.10.2020 року. Відповідно до п. 3.2, датою укладення договору є дата підписання договору (акцептування позичальником Оферти) та надання кредиту позичальнику.

Договір про надання позики № 3361427 від 08.03.2020 підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «PS3361427» (а.с.49).

08.03.2020 первісний кредитор перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 5 000,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 23.04.2025 (а.с. 43).

Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного позивачем, сума заборгованості за договором № 3361427 від 08.03.2020 станом на 23.04.2025 року складає 31 385, 00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 26 385,00 грн.

08.10.2020 між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» було укладено договір факторингу №№LVMM/06-07-2020-71, відповідно до якого ТОВ «Алекскредит» відступило на користь ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» права вимоги за кредитним договором № 3361427 (а.с.50-55).

ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Алекскредит», включно і до ОСОБА_1 за договором позики №3361427, що доводиться Витягом з реєстру боржників від 08.10.2020 року (а.с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Встановлені обставини справи та вказані норми закону свідчать про доведеність факту укладення договору позики між первісним кредитором та ОСОБА_1 .

З наявних матеріалів справи вбачається, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав та перерахував на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти в обумовленій договором сумі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Судом встановлено, що всупереч умов кредитного договору та норм закону відповідач допустив порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором для погашення його договірних зобов`язань.

Так, звертаючись до суду із позовом ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» надало належні та допустимі докази укладення ОСОБА_1 договору позики №3361427 від 08.03.2020 року. ОСОБА_1 отримав кредит за договором №3361427, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернув.

У Відзиві на позовну заяву відповідач не спростовував, що отримав кредитні кошти, заборгованість не погашав. Доводи відзиву зводились до непогодження з сумою відсотків.

Доказів того, що відповідач здійснив оплату заборгованості матеріали справи не містять.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» заборгованості за основною сумою боргу.

Вирішуючи питання про стягнення відсотків, суд керується таким. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України».

За умовами договору №3361427 від 08.03.2020 кредитні кошти надавалися до 04.10.2020 року (п.3.1. договору).

Розрахунок заборгованості за кредитним договором складено станом на 23.04.2025 (а.с.21, 41-42). Вбачається, що відсотки кредитор нараховував до 03.10.2020р., тобто в межах дії договору. Сума заборгованості за кредитом та відсотками відповідає тій, що зазначена у витягі з Реєстру боржників (а.с. 16 ).

Отже, суд дійшов висновку про законність вимог позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами у розмірі, встановленому договором, за весь період, протягом якого ОСОБА_1 не повертав кошти, допоки право вимоги до нього не перейшло до позивача.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає таке.

Позивач звернувся до суду з позовом 12.05.2025 року.

Позивач почав нараховувати відповідачу відсотки з 9 березня 2020 року. Зважаючи на те, що відповідач зобов`язаний був сплачувати відсотки згідно п.1.7 договору та Графіку, то таким, що прострочив виконання зобов`язання відповідач став з 08.04.2020.

До спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються настрок дії такого карантину.

Вказаний Закон набрав чинності 02.04.2020, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID -19, спричиненої коронавірусом 8АЯ8-СоУ-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України скасовано карантин.

Водночас, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність тривалістю у три роки, сплив якої припадав на карантин, який скасований під час дії воєнного стану, продовжена до закінчення дії воєнного стану.

Відтак, звертаючись до суду з даним позовом у травні 2025 року, позивач дотримався строку звернення до суду.

Щодо вимог про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн представником позивача надано:

- договір про надання правової допомоги №41153878 від 29.01.2025, укладений між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та адвокатом Білецьким Б.М..;

- акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 09.05.2025 року.

Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав КЦС Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

Представник відповідача розмір витрат на правову допомогу у Відзиві не спростував.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №3328 від 12.05.2025 року про сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Зважаючи на те, що позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» заборгованість за Договором про надання кредиту №3361427 від 08.03.2020, укладеним з ТОВ «Алекскредит», у розмірі 31385,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» 2422,40 грн. судового збору та 6 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», , Київська область, м.Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Суддя Т.В. Войтенко