ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/2296/24 Номер провадження 22-ц/814/2323/25Головуючий у 1-й інстанції Комарова Д.Ю. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Таранкової Олени Олегівни

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 лютого 2025 року, ухвалене в місті Горішні Плавні під головуванням судді Комарової Д. Ю., дата складення повного рішення суду - 28 лютого 2025 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 14.09.2024 і до закінчення нею навчання 30.06.2026.

Позов мотивовано тим, що 17.12.2018 Комсомольським міським судом Полтавської області між нею та відповідачем було розірвано шлюб, від якого вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час дочка ОСОБА_3 досягла повноліття та навчається на ІІІ курсі педагогічного факультету освітньо-професійного рівня бакалавр за спеціальність 013 «Початкова освіта» за денною формою навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Політехнічний фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського». Термін навчання становить з 01.09.2022 по 30.06.2026.

Вказувала, що дочка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, але її коштів не вистачає на утримання дитини. У зв`язку із навчанням на денній формі вона не має змоги працевлаштуватися та потребує матеріальної допомоги.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 вересня 2024 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що у зв`язку з навчанням повнолітня дочка сторін потребує матеріальної допомоги з боку батьків, яку відповідач повинен та має можливість надавати.

Не погодившись з вказаним рішенням у частині визначення розміру аліментів на користь позивача, представник ОСОБА_1 - адвокат Таранкова О. О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове судове рішення про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на навчання дочки у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано правові позиції Верховного Суду з даних правовідносин.

Вказує, що навчання дочки сторін здійснюється за рахунок бюджетних коштів, проте є витрати, які пов`язані із навчанням, що також не було враховано судом. Зокрема, через воєнний стан навчання проводиться в онлайн форматі, а тому підручники та учбові матеріали використовуються в електронній формі, у зв`язку з чим позивачем було придбано ноутбук та речі для облаштування робочого місця - стіл, стілець, шафу, диван. Також 11.11.2024 було укладено договір з «Комп`ютерною академією IT STEP» з навчання «Візуалізація та моделювання за допомогою 3DS Mах».

Зазначає також, що дочка сторін має намір вступити на підготовчі курси до «Будь словаком» ТОВ LLC BUD-SK-LLC для вивчення іноземної мови та подальшого вступу до одного із ВНЗ Словаччини. Вартість навчання становить 2 800 євро.

Наголошує, що позивач не має можливості самостійно оплачувати підготовчі курси та подальше навчання дочки за кордоном без дольової фінансової участі в навчанні з боку її батька (відповідача у справі).

Звертає увагу на те, що відповідачем не доведено факту неможливості сплати аліментів у визначеному розмірі, при цьому він сплачував аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку до повноліття дочки, у судовому порядку розмір аліментів не зменшував, тобто погоджувався з їх розміром, а перерахування коштів не свідчить про виконання ним обов`язку зі сплати аліментів на період навчання в повній мірі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Першин С. М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7, частини четвертої статті 19, статті 274, частини першої статті 368, частини першої статті 369 ЦПК України цивільні справи у спорах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, сплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 4).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 грудня 2018 року, яке набрало законної сили 17 січня 2019 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а. с. 8).

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 5 зворот, 7).

Згідно довідок від 09.09.2024 № 317 та від 11.10.2024 № 348 ОСОБА_3 навчається на ІІІ курсі за денною формою здобуття освіти за кошти Державного бюджету у Відокремленому структурному підрозділі «Політехнічний фаховий коледж Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського. Термін навчання з 01.09.2022 до 30.06.2026 (а. с. 4 зворот, 28).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження потреби ОСОБА_5 в матеріальній допомозі у заявленому позивачем розмірі, оскільки вона навчається за кошти державного бюджету. Проте, враховуючи те, що освітній процес триває, існують витрати на канцелярське приладдя та інші речі, пов`язані з навчанням, суд вирішив стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), враховуючи рівність обов`язку батьків у матеріальному забезпеченні дитини.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, встановлює обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати ними аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (частина третя статті 199 СК України).

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними віку двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У постановах Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц та від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі, що переглядається апеляційним судом, встановлено, що повнолітня дочка сторін продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку обох батьків.

Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу дочці та періодично добровільно перераховує їй кошти, що підтверджується копією платіжних інструкцій ПАТ «КБ «Приватбанк» та інформацією АБ «Укргазбанк» щодо руху коштів на картковому рахунку ОСОБА_6 за 06.11.2024 і сторонам по суті не заперечується.

Проте, навчання здійснюється за кошти державного бюджету, а позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження будь-яких витрат, пов`язаних із навчанням дочки у Політехнічному фаховому коледжі Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського (придбання необхідної учбової літератури, канцелярського приладдя, вартості проїзду, одягу, взуття та іншого).

Договір про надання консультаційно-супровідних послуг у посередництві вступу до ВНЗ Словацької Республіки не є доказом продовження навчання ОСОБА_6 , а оплата за договором № 831015195 від 11.11.2024 про навчання ОСОБА_6 згідно з програмою навчання «Візуалізація та моделювання за допомогою 3DS Max» у розмірі 3 720 грн на місяць, як додаткових витрат на повнолітню дочку, що викликані особливими обставинами, нормами сімейного права не передбачена. Крім того, розміру стягнутих з відповідача аліментів є достатньо для покриття таких витрат з урахуванням обов`язку матері надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці.

Доказів того, що придбання ОСОБА_7 меблів та ноутбуку пов`язане із навчанням дочки сторін матеріали справи не містять.

Оскільки обов`язок доведення потреби повнолітньої дочки у матеріальній допомозі з боку відповідача та її розміру покладається на позивача, у випадку ненадання таких доказів, суд не має підстав для задоволення позову у заявленому розмірі.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, який визначаючи належний до стягнення розмір аліментів, врахував як матеріальний стан сторін та неможливість повнолітньої дочки забезпечувати своє утримання у зв`язку із продовженням навчання, так і інші обставини, визначені частиною першою статті 182 ЦПК України, та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) на період навчання дочки, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, що є необхідним та достатнім для задоволення її потреб у зв`язку із навчанням з урахуванням можливості надання утримання другим з батьків.

Відповідно до статті 192 СК України, яка застосовується до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі мотивів та залишає апеляційну скаргу представника позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права, - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Таранкової Олени Олегівни - залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна