ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7066/24 Номер провадження 22-ц/814/2714/25Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Панченка О. О.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2025 року, ухвалене в м. Полтаві під головуванням судді Материнко М. О., дата складення повного рішення суду 18 квітня 2025 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, у якому просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 17.12.2014 між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, проте через постійні сварки шлюбні відносини були фактично припинені та вони стали проживати окремо.

В даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4 .

Вказував, що відповідач під час спільного життя не піклувалася про дитину та родину, вживала спиртні напої, вела аморальний спосіб життя, часто не ночувала вдома, через що він забирав дитину до себе.

Після телефонного дзвінка Служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради за результатами їх візиту до місця проживання відповідача за фактом звернення її батьків щодо вживання нею спиртних напоїв та аморальної поведінки з іншим чоловіком в присутності дитини, 12.05.2020 він подав до суду позовну заяву з вимогами про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з ним, які було задоволено.

Після повномасштабного вторгнення відповідач виїхала з країни та проживає у Німеччині як мати-одиначка з іншою донькою - ОСОБА_5 на виплати біженцям.

Зазначав, що він повністю займається малолітньою дочкою, самостійно утримує її, а відповідач самоусунулася від виховання дитини та не підтримує з нею ніяких зв`язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав з метою захисту інтересів та прав дитини в майбутньому.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано недоведеністю позивачем підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення особи батьківських прав, при тому, що це є крайнім заходом впливу.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції невірно оцінено пояснення свідків, які підтверджували факт невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. Також судом не прийнято до уваги висновок органу опіки та піклування та рішення суду про визначення місця проживання дитини з батьком, а також факт притягнення відповідача до відповідальності за частиною першою статті 184 КУпАП.

Зазначає, що характеристика доньки Сєрафіми, учениці 4-А класу Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Полтавської міської ради підтверджує те, що дитиною займається лише батько та бабуся (матір батька), що суд першої інстанції не взяв до уваги.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що з 17.12.2014 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.07.2015 (а. с. 11).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17.11.2020 у справі № 554/4031/20 шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 13).

Після розірвання шлюбу сторін малолітня ОСОБА_6 залишилася проживати із батьком та бабусею ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 2» № 1262 від 28.05.2024 (а. с. 12).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.12.2020 у справі № 554/10658/20 визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання (а. с. 14-15).

Як вбачається з характеристики Сидори Сєрафіми, учениці 4-А класу Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Полтавської міської ради, вона навчається у школі з 01.09.2021. Загальний рівень розвитку пізнавальної сфери високий, учениця надає перевагу предметам гуманітарного циклу, має широкий кругозір, любить читати, вміє висловлювати власну думку усно та письмово, доводити її, демонструючи багатий словниковий запас. Мовлення виразне, емоційне. Має добре розвинуту довільну увагу, вільно переключається із одного виду діяльності на інший. Виявляє образне мислення, має довільну зорову і слухову пам`ять. Швидко запам`ятовує навчальний матеріал. Графічні навички сформовані на достатньому рівні. Навчається в повну міру своїх сил. На уроках активна. Має достатні комунікативні навички спілкування з дітьми та дорослими. Їй властивий вияв позитивних емоцій. Товариська, турботлива, чуйна, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Рівень потреб у схваленні з боку оточуючих - високий. Іноді потребує контролю та індивідуальної уваги з боку вчителя. Дотримується режиму школи. Не пропускає занять без причин. Бере активну участь у житті класу. Захоплюється шиттям і малюванням. Відвідує школу мистецтв та військово-патріотичний клуб «Воїн». Вихованням дитини займаються тато та бабуся. Купують книжки, розвивальні ігри, шкільне приладдя, регулярно відвідують батьківські збори, відкликаються на прохання класного керівника, відповідально ставляться до її виховання. Мама не цікавиться шкільним життям дівчинки, з учителем не спілкується (а. с. 16).

Згідно характеристики на ученицю 3 класу театрального відділення Полтавської міської школи мистецтв «Мала академія мистецтв» ім. Раїси Кириченко учениця Сидора Сєрафіма в 2021 році була зарахована до 1 класу театрального відділення у клас викладача ОСОБА_8 . Сєрафіма є старанною та дисциплінованою ученицею, яка зарекомендувала себе сумлінною і працелюбною під час навчання. Вона уважно ставиться до навчального процесу і демонструє відповідальний підхід до виконання завдань. Володіє навчальним матеріалом на середньому рівні, проте навчається на повну міру своїх можливостей. Її довільна зорова і слухова пам`ять дозволяють їй швидко і добре запам`ятовувати навчальний матеріал. Дівчина має добре розвинене логічне мислення, що сприяє глибшому розумінню предметів. Особисті якості Сєрафіми також заслуговують на відзначення. Вона стримана, врівноважена і самокритична. Крім того, Сєрафіма товариська, щира, доброзичлива та чесна. Її емоційність додає їй привабливості у спілкуванні з однокласниками та іншими учнями школи. Сєрафіма користується авторитетом серед однокласників і здатна легко знаходити спільну мову з людьми різного віку (а. с. 17).

На виконання ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2024 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради 15.01.2025 надав суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі частини п`ятої статті 19 СК України.

Даним висновком встановлено наступне: вихованням та утриманням дитини займається виключно батько, про що свідчить характеристика на ОСОБА_3 , ученицю 4-А класу Полтавської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Полтавської міської ради. У характеристиці зазначається, що вихованням дитини займаються тато та бабуся. Купують книжки, розвивальні ігри, шкільне приладдя, регулярно відвідують батьківські збори, відгукуються на прохання класного керівника, відповідально ставляться до її виховання. Мати не цікавиться шкільним життям дівчинки. З вчителями не контактує. Матір, ОСОБА_2 зі своєю донькою не спілкується, з жовтня 2024 року на зв`язок не виходить, участі у вихованні не приймає, проживає за кордоном, матеріально не забезпечує. У своїх поясненнях малолітня ОСОБА_4 зазначила, що мати проживає окремо з молодшою сестрою (по матері) в Німеччині, з матір`ю спілкується тільки по телефону, дуже рідко. Не заперечує проти позбавлення її батьківських прав.

Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини прийшов до висновку про доцільність позбавлення гр. ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 35-37).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що під час розгляду справи не було встановлено факту умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а висновок органу опіки та піклування є дорадчим і не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення участі у виховання дитини.

При цьому суд не врахував усіх наявних у справі достатніх та переконливих доказів, що підтверджують факт ухилення матері - ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_4 , у тому числі і думку дитини, висловлену органу опіки та піклування, а також поведінку самої відповідачки, обмежившись лише тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Разом з тим, якщо матір, батько ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, такі матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав по відношенню до дитини (пункт 2 частини першої статті 164 СК України).

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини, зокрема, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. (частина перша статті 166 СК України).

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21, від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення батьківських прав, покладено на позивача.

Суд першої інстанції, вказуючи на недоведеність обставин ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, не врахував, що з 2020 року відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від малолітньої доньки, яку добровільно залишила на батька та участі у житті дитини не приймала. Рішенням суду визначено місце проживання дитини разом з батьком. Протягом багатьох років вона не бачилась із донькою, не спілкувалася з нею у достатньому обсязі, не брала участі у її вихованні, навчанні, не проявляла інтересу до дитини, свідомо самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків за відсутності будь-яких поважних причин.

Виконавчий комітет Шевченківської районної в м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, на який законом покладено обов`язок подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України), надав суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_3 , який безпідставно не взятий до уваги судом.

Надаючи оцінку вказаному висновку, суд не враховував, що твердження органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та відповідність такого крайнього заходу найкращим інтересам дитини, ґрунтується не лише на поясненнях позивача ОСОБА_1 , а й на обстеженні умов проживання дитини, характеристики з навчального закладу, поясненнях самої дитини.

З огляду на те, що ОСОБА_2 свого ставлення до малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2020 року не змінила, висновки суду першої інстанції про неможливість позбавлення її батьківських прав не можна визнати обґрунтованими, такими, що відповідають найкращім інтересам дитини, яка через поведінку самої відповідачки з раннього віку була позбавлена материнської уваги та турботи, що впливає на духовний розвиток дитини, формування особистості. Фактично зв`язки дитини із матір`ю було втрачено і остання не вживала жодних заходів для їх відновлення.

Таким чином, не з`ясувавши всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, не давши належної оцінки наявним у справі доказам, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, формально пославшись на відсутність заходів впливу на відповідача.

За встановлених обставин справи позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відповідатиме найкращим інтересам дитини, оскільки мати добровільно пішла із життя своєї малолітньої дочки, не виявляє інтересу до спілкування з дитиною, її виховання, не надає утримання дитині, не сприяє створенню умов для отримання нею освіти. Внаслідок тривалої розлуки психоемоційний зв`язок між матір`ю та дитиною втрачено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та постановлення по справі нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2025 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. О. Панченко