Справа № 161/9573/25
Провадження № 2/161/3623/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого - судді Смоковича М.В., при секретарі судового засідання - Хилько О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

19 травня 2025 року, позивач, АТ АКБ «Львів», звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.02.2024 року між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 18890/111/2024, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі 50000,00 грн. зі сплатою 64,0 % річних за користування кредитом та терміном повернення до 19.02.2027 року. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору видача банком кредиту здійснюється одноразово, безготівково та на поточний рахунок позичальника. Свої зобов`язання за Кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, факт перерахування кредитних коштів позичальнику підтверджується меморіальним ордером № 980761 від 20.02.2024 року. Відповідач ОСОБА_1 систематично не виконує взяті на себе кредитні зобов`язання, своєчасно кредит не погашає. Крім того, відповідач не сплатив відсотки за користування кредитом, строк сплати яких настав, чим порушив право позивача на їх отримання, що передбачено ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 2.3.2 Кредитного договору банк вправі вимагати дострокове повернення кредиту, сплати відсотків, комісій та інших належних платежів за цим договором, у разі несвоєчасної сплати процентів, або неповернення суми кредиту (частини кредиту). На виконання вимог п. 2.4 Кредитного договору, зважаючи на наявність простроченої заборгованості по тілу кредиту та процентах, банк 18.03.2025 року надіслав відповідачу цінним листом вимогу про дострокове виконання зобов`язання, однак, таку вимогу банку відповідач проігнорував.

Станом на 30.04.2025 року заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором становить 54082,89 грн., з яких 44568,07 грн. - заборгованість за кредитом, 9514,82 грн. - заборгованість за процентами.

Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 18890/111/2024 від 20.02.2024 року в розмірі 54082,89 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.05.2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

18.06.2025 року від представника відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог позивача в повному обсязі. Крім цього, представник відповідача в даній заяві, окрім іншого, просить суд розстрочити виконання судового рішення уданій справі на 10 місяців. В обґрунтування заявленого клопотання про розстрочення виконання судового рішення представник відповідача зазначає, що його довіритель не має реальних можливостей одноразово сплатити даний борг, так як у останнього наявні ще понад 15 кредитних зобов`язань перед іншими кредитними установами. Також представник відповідача, при вирішенні зазначеного клопотання, просить врахувати ситуацію в країні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як розгляд справи, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, здійснювався судом за відсутності учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.02.2024 року між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 18890/111/2024, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати у власність позичальника грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування Кредитом.

Кредит надається позичальнику на поточні потреби позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 1.2 Кредитного договору).

Кредит надається у сумі 50000,00 грн., з умовою повернення в термін до 19.02.2027 року в порядку та відповідно до умов цього договору (п. 1.3 Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору видача банком кредиту здійснюється одноразово, безготівково та на поточний рахунок позичальника.

За користування кредитом позичальник сплачує банку фіксовану процентну ставку у розмірі 64 % річних (п. 3.2 Кредитного договору).

Загальна вартість кредиту становить 115592,87 грн. Реальна річна процентна ставка становить 86,55 відсотків (п. 3.3 Кредитного договору).

Згідно з п. 2.3.2 Кредитного договору банк вправі вимагати дострокове повернення кредиту, сплати відсотків, комісій та інших належних платежів за цим договором, у разі несвоєчасної сплати процентів, або неповернення суми кредиту (частини кредиту).

Свої зобов`язання за Кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, факт перерахування кредитних коштів позичальнику підтверджується меморіальним ордером № 980761 від 20.02.2024 року.

Розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушив графік погашення кредиту, заборгованість вчасно не погашав.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість відповідача станом на 30.04.2025 року становить 54082,89 грн, з яких 44568,07 грн. - заборгованість за кредитом, 9514,82 грн. - заборгованість за процентами.

Здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем визнається, що підтверджується поданою його представником, адвокатом Поліщуком В.А., заявою про визнання позовних вимог в повному обсязі.

Отже, наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором, що становить 54082,89 грн.

На виконання вимог п. 2.4 Кредитного договору, зважаючи на наявність простроченої заборгованості по тілу кредиту та процентах, банк 19.03.2025 року надіслав відповідачу лист-вимогу про дострокове виконання зобов`язання від 18.03.2025 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому позивач має право вимагати повернення такої заборгованості в повному обсязі, включаючи заборгованість по відсотках за користування кредитом.

На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з ОСОБА_1 на користь АТ АКБ «Львів» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 18890/111/2024 від 20.02.2024 року в розмірі 54082,89 грн.

Щодо клопотання представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочення виконання судового рішення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 04 06.2019 року у справі № 916/190/18.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як було встановлено судом в ході розгляду даної справи, у ОСОБА_1 , окрім кредитного зобов`язання перед позивачем, наявні ще ряд кредитних зобов`язань перед іншими кредитними установами, що підтверджується наданим представником відповідача Кредитним звітом, який сформований Українським бюро кредитних історій станом на 11.02.2025 року, що, на переконання суду, істотно ускладнює виконання рішення.

На переконання суду, повне стягнення заборгованості, яка є предметом даного спору, поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, що буде не виправданим нагальною суспільною необхідністю і пропорційністю визначеній законній меті.

Крім того, при вирішенні даного клопотання, суд враховує те, що позивач, АТ АКБ «Львів», будучи обізнаним про наявність такого клопотання (дане клопотання направлялося стороною відповідача в електронний кабінет позивача), жодних заперечень до суду не надав.

Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання боржника повернути стягувану заборгованість стягувачу добровільно, шляхом розстрочення виконання судового рішення, відсутність заперечень щодо даного клопотання зі сторони позивача, суд вважає за можливе розстрочити ОСОБА_1 виконання даного судового рішення строком на десять місяців зі сплатою щомісячних платежів у рівних частках.

Вирішуючи питання про розподіл понесених сторонами судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті було визнано позов, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні даного позову.

Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору вирішується згідно з Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.09.2013 року за № 1650/24182.

Згідно з п. 3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

З огляду на наведене, суд вважає можливим повернути АТ АКБ «Львів» з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1211,20 грн., а інші 50 % судового збору компенсувати за рахунок відповідача ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 142, 206, 247, 258, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Львів»суму заборгованості за кредитним договором № 18890/111/2024 від 20.02.2024 року в розмірі 54082 (п`ятдесяти чотирьох тисячі вісімдесяти двох) грн. 89 коп.

Розстрочити ОСОБА_1 виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.08.2025 року в цивільній справі № 161/9573/25 строком на 10 (десять) місяців шляхом сплати боржником 5408 (п`яти тисяч восьми) грн. 29 коп. щомісяця, не пізніше останньої календарної дати кожного місяця, з дня набрання ним законної сили.

Повернути Акціонерному товариству Акціонерному комерційному банку «Львів» код , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого 09 травня 2025 року за платіжною інструкцією № 439592 в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп., що становить 1514(одну тисячу чотирнадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Львів» судовий збір у розмірі 1514 (одної тисячі чотирнадцять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Львів», адреса місцезнаходження: 79005, Львівська область, м. Львів, вул. Сербська, 1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складений 01 вересня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області М.В. Смокович