Провадження № 6/127/307/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2025 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді Антонюка В. В.,
за участі секретаря судового засідання Бойчук Я. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці, заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Грабіка Максима Сергійовича, заінтересована особа Вінницький ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ), про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,-
Представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Грабік М. С. звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, яку мотивував тим, що ухвалою Вінницького міського суду від 15.07.2013 року ОСОБА_1 тимчасово обмежено право виїзду за кордон до виконання грошових зобов`язань за виконавчими листами:
- №2-144/2010 від 05.10.2010 року, виданим Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ ВТБ Банк заборгованості по кредиту;
№2-182/2011 від 01.12.2011 року, виданим Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Ощадбанк" заборгованості по кредиту;
- №2-182/2011 від 01.12.2011 року, виданим Вінницьким районним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Дане обмеження було застосоване в рамках зведеного виконавчого провадження №32538502.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 29.04.2025 року ОСОБА_1 позбавлено боргів, а виконавчі документи за вимогами ВАТ ВТБ Банк та АТ "Державний ощадний банк України" визнано таким, що не підлягають виконанню.
Відповідно до довідки Вінницького ВДВС у Вінницькому районі станом на 25.08.2025 року зведене виконавче провадження з виконання виконавчих листів:
- № 2-144/2010 від 05.10.2010 року, виданого Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ ВТБ Банк заборгованості по кредиту;
- №2-182/2011 від 01.12.2011 року, виданого Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Ощадбанк" заборгованості по кредиту;
- №2-182/2011 від 01.12.2011 року, виданого Вінницьким районним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки, не перебувають.
У зв`язку з викладеним, представник заявника просить скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.
Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Грабік М. С. подав до суду заяву, згідно якої підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, судовий розгляд просив проводити за відсутності заявника та його представника.
Заінтересова особа Вінницький ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м.Київ) в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку визначеному чинним законодавством.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом установлено, що ухвалою Вінницького міського суду від 15.07.2013 року ОСОБА_1 тимчасово обмежено право виїзду за кордон до виконання грошових зобов`язань за виконавчими листами: №2-144/2010 від 05.10.2010 року, виданим Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ ВТБ Банк заборгованості по кредиту; №2-182/2011 від 01.12.2011 року, виданим Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Ощадбанк" заборгованості по кредиту; №2-182/2011 від 01.12.2011 року, виданим Вінницьким районним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 29.04.2025 року ОСОБА_1 позбавлено боргів, а виконавчі документи за вимогами ВАТ ВТБ Банк та АТ "Державний ощадний банк України" визнано таким, що не підлягають виконанню.
Як вбачається із листа ВВ ДВС у Вінницькому районі Вінницькій області від 25.08.2025 року, виконавчі листи: №2-144/2010 від 05.10.2010 року, виданий Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ ВТБ Банк заборгованості по кредиту; №2-182/2011 від 01.12.2011 року, виданий Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Ощадбанк" заборгованості по кредиту; №2-182/2011 від 01.12.2011 року, виданий Вінницьким районним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки у відділі ДВС на виконанні не перебувають.
Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.
Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Отже, обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи є тимчасовим засобом, який встановлюється на певний строк, а саме до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт. Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.
Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.
Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Крім цього, відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених ч.3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і, по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, при чому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.
Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.
Вирішуючи вказану заяву ОСОБА_1 суд бере до уваги, що виконавче провадження №32538502 з примусового виконання виконавчих листів №2-144/2010 від 05.10.2010 року, виданого Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ ВТБ Банк заборгованості по кредиту; №2-182/2011 від 01.12.2011 року, виданого Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Ощадбанк" заборгованості по кредиту; №2-182/2011 від 01.12.2011 року, виданого Вінницьким районним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки, закінчено на підставі ухвали Господарського суду Вінницької області від 29.04.2025 року про позбавлення боргів ОСОБА_1 , а виконавчі документи за вимогами ВАТ ВТБ Банк та АТ "Державний ощадний банк України" визнано таким, що не підлягають виконанню.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до переконання в тому, що подальше існування обтяження є безпідставним, недоцільним і таким, що порушує права людини.
Згідно ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасово обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
З огляду на викладене заява підлягає задоволенню, а тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України скасуванню.
Керуючись ст.33 Конституції України, ст. 259, 260, 261, 441 ЦПК України, суд -
Заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Грабіка Максима Сергійовича, заінтересована особа Вінницький ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м.Київ), про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України - задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя :