Справа 556/2504/24
Номер провадження 2/556/158/2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24.06.2025 Володимирецький районний суд Рівненської області

під головуванням судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в с-щі Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 01 вересня 2023 року 15 год. 28 хв. на 332 км. + 500 м. автодороги М-07 Київ-Ковель - Ягодин сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в якій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan Navara, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , який рухався в напрямку м. Сарни зі сторони м. Ковель, у порушення Правил дорожнього руху виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем Audi Q7, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку.

Від зіткнення з автомобілем «Nissan Navara» під керуванням ОСОБА_2 автомобіль «Аudi Q7» втратив керованість та виїхав на зустрічну смугу руху, чим спричинив перешкоду для автомобіля «Peugeot 308», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_1 , з метою уникнути зіткнення з некерованим ТЗ «Аudi Q7», застосував екстренне гальмування й поворот керма вправо, та здійснив наїзд на дерева в межах правого узбіччя по ходу руху ТЗ «Peugeot 308».

Внаслідок наведеного транспортні засоби, в тому числі й «Peugeot 308» позивача, отримали механічні пошкодження.

Вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди та його винуватість встановлена постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 листопада 2023 року у справі № 556/2932/23.

Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Разом з тим, відповідач є учасником бойових дій, тож, відповідно до ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування збитків від дорожньо - транспортної пригоди, винуватцем якої є відповідач, здійснює Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ).

Відповідно звіту, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП, складає 291 361,35 грн.

При цьому, визначена оцінкою вартість відновлювального ремонту ТЗ становить 612 220,63 грн. Оскільки вартість ремонту є вигідною ринкової вартості ТЗ до моменту ДТП, відновлювати ТЗ є недоцільно, а вартість матеріального збитку визначено саме у розмірі ринкової вартості автомобіля до моменту ДТП. МТСБУ здійснено виплату позивачу страхового відшкодування у максимальному розмірі - 160 000 грн. В подальшому, позивачем було відчужено залишки пошкодженого ТЗ за ціною у 95 000 грн.

Таким чином, з огляду на положення ст. 1194 ЦК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу 36 361,35 грн., що становить різницю між вартістю транспортного засобу позивача до моменту ДТП, сумою коштів, отриманою від продажу залишків ТЗ, та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Також, через пошкодження транспортного засобу позивачу також завдано моральної шкоди.

Позивач вказує, що неправомірні дії відповідача призвели до його душевних, страждань. До моменту ДТП автомобіль позивача був у відмінному технічному стані, ніколи в дорожньо- транспортних пригодах не був та не мав ушкоджень.

Натомість внаслідок ДТП автомобіль став непридатним до використання та не підлягає відновленню. Позивач відчуває постійне нервове переживання та психологічну напругу, оскільки, він втратив значні власні заощадження, які були витрачені на його купівлю.

Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань, позбавлення можливості позивача довгий час використовувати автомобіль, витрачання власних коштів придбання іншого автомобіля на заміну пошкодженому, позивач оцінює розмір моральної шкоди в розмірі 30 000 грн.

У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 , на його користь грошові кошти на загальну сумі 66361,35 гривень в якості відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору та витрат на оплату професійної правової допомоги.

Вказаний позов ОСОБА_1 , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 14.08.2024.

16.09.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав, відзиву на позов або будь-яких заперечень проти позову, а також доказів на підтвердження таких заперечень не надав.

За нормою ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Тому згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 01.09.2023 о 15 год. 28 хв., ОСОБА_2 , на 332 км. + 500 м. автодороги М-07 Київ Ковель - Ягодин, керував автомобілем «Nissan Navara», номерний знак НОМЕР_1 , котрий рухався в напрямку м.Сарни зі сторони м.Ковель, в порушення п.11.3, 11.4 Правил дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Audi Q7», номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_3 котрий рухався в зустрічному напрямку. Від зіткнення з автомобілем «Nissan Navara» під керуванням ОСОБА_2 автомобіль «Audi Q7» втратив керованість та виїхав на зустрічну смугу руху, чим спричинив перешкоду для автомобіля «Peugeot 308», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_1 , з метою уникнути зіткнення з некерованим ТЗ «Audi Q7», застосував екстренне гальмування керма вправо, та здійснив наїзд на дерева в межах правого узбіччя по ходу руху ТЗ «Peugeot 308». Внаслідок цього всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом, допустив порушення п.10.1, 12.1, 2.3 б), 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області №556/2932/23 від 30.11.2023, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Як вбачається зі ст.82 ч.6 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що факт порушення відповідачем ОСОБА_2 01 вересня 2023 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, в т.ч. і автомобіля позивачки, доведено належними та допустимими доказами.

Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди, відповідача ОСОБА_2 не була застрахована. Разом з тим, відповідач є учасником бойових дій, тож, відповідно до ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування збитків від дорожньо - транспортної пригоди, винуватцем якої є відповідач, здійснює Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ).

Відповідно звіту ПП «Експерт-Сервіс-Альфа», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Peugeot 308 реєстраційний номер НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП, складає 291 361,35 грн.

При цьому, визначена оцінкою вартість відновлювального ремонту ТЗ становить 612220,63 грн. Оскільки вартість ремонту є вищою ринкової вартості ТЗ до моменту ДТП, відновлювати ТЗ є недоцільно, а вартість матеріального збитку визначено саме у розмірі ринкової вартості автомобіля до моменту ДТП.

МТСБУ здійснено виплату позивачу страхового відшкодування у максимальному розмірі - 160 000 грн., В подальшому, позивачем було відчужено залишки пошкодженого ТЗ за ціною у 95000 грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1187 ЦК України відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У відповідності до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

В той же час, у відповідності до приписів ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, з огляду на положення ст. 1194 ЦК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу 36 361,35 грн., що становить різницю між вартістю транспортного засобу позивача до моменту ДТП, сумою коштів, отриманою від продажу залишків ТЗ, та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). - 291361,35 - 160000,00 - 95000,00 = 36361,35 грн

Позовні вимоги в цій частині суд вважає законними, належно обгрунтованими та доведеними, у зв"язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд прийшов до наступного висновку.

Звертаючись до суду позивачка зазначила, що їй була завдана не лише матеріальна шкода, але і моральна шкода, що полягає в спричинених їй моральних та фізичних стражданнях. В момент ДТП вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне - страху за своє життя.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до пп. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи викладене суд вважає можливим стягнути моральну шкоду з відповідача ОСОБА_2 , з вини якого сталася ДТП, приймаючи до уваги моральні страждання позивача, спричинені пошкодженням її майна, пов`язане з цим порушення її звичних життєвих зв`язків.

З урахуванням всіх встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 30000 грн, яку вважає справедливою та достатньою.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу судом відзначається таке.

Відповідно до положень ч.1 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.4ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поряд з цим, відповідно до ч.5ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до умов ч.6ст.137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про судові витрати та стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 3, 81-83, 89, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК, суд -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та моральної шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , для відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 36361 (тридцять шість тисяч триста шістдесят одну) грн 35 коп., моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одну тисячу одинадцять) грн 20 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

Всього стягнути з з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 кошти в загальній сумі 77572 (сімдесят сім тисяч п"ятсот сімдесят дві) грн 55 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Володимирецьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачами які не приймали участі при розгляді справи, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

С У Д Д Я :

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 .