ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/4698/24

Головуючий у першій інстанції - Хоменко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1148/25

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: Орган опіки та піклування Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: патронатний вихователь ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2025 року у справі за позовом Органу опіки та піклування Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року орган опіки та піклування Новобілоуської сільської ради Чернігівського району (далі - орган опіки та піклування) звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , у якому просив: позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття; стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що малолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20 березня 2023 року перебувають на обліку служби у справах дітей як діти, що опинились у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що мати дітей, відповідачка у справі, ухиляється від виконання батьківських обов`язків та зловживає алкогольними напоями, з приводу чого неодноразово запрошувалась на засідання комісії з питань захисту прав дитини Новобілоуської сільської ради. 19 липня 2024 року відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне порушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП за невиконання нею батьківських обов`язків по догляду за своїми малолітніми доньками через перебування у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого дітей було доставлено до рідного дядька в с. Рівнопілля. Належних висновків щодо зміни своєї поведінки та ставлення до дітей ОСОБА_3 не зробила, продовжила зловживати спиртними напоями.

Позивач зазначав, що 19 вересня 2024 року на засіданні комісії ухвалено рішення про недоцільність повернення малолітніх дітей їх матері через наявність загрози їх життю та здоров`ю. 25 вересня 2024 року наказом служби у справах дітей Понорницької селищної ради малолітніх дітей відповідачки влаштовано в сім`ю патронатного вихователя.

Орган опіки та піклування Новобілоуської сільської ради указував, що батько малолітньої ОСОБА_1 записаний у свідоцтві про її народження зі слів матері, а батько малолітньої ОСОБА_2 - відповідач ОСОБА_5 батьківських обов`язків не виконує з народження дитини. Зі слів ОСОБА_3 батько не бере участі у житті дитини, матеріально не допомагає, життям та здоров`ям дочки не цікавиться. 10 жовтня 2024 року на засіданні комісії він повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки, не має наміру доглядати за дитиною та брати участь у її житті. Ураховуючи те, що відповідачі не приділяють достатньої уваги вихованню дітей, не забезпечують їх потреби, не створюють належних умов для проживання та навчання, зловживають спиртними напоями, офіційно не працюють, тобто свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, наявні підстави для позбавлення їх батьківських прав відносно малолітніх дітей.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2025 року позовну заяву Органу опіки та піклування в частині позовних вимог до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_2 та стягнення з нього аліментів на утримання дочки - залишено без розгляду.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2025 року позов органу опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено частково.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відібрано від їх матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав і передано органу опіки та піклування. Відповідачку попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей та покладено на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 листопада 2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Зобов`язано опікуна чи законного представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відкрити на ім`я кожної дитини особистий рахунок в банку у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , вважаючи оскаржуване рішення таким, що не відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи, просить його скасувати.

Відповідачка зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_3 вжила всіх необхідних заходів для усунення тих обставин, які стали підставою для звернення органу опіки та піклування з цим позовом. Скаржниця указує, що добровільно звернулася до медичної установи та пройшла повний курс кодування від алкоголізму та реабілітації, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, судимості не має, асоціального способу життя не веде. Наразі вона забезпечена житлом, придатним для повноцінного проживання з дітьми.

Стверджує, що має намір та бажання постійно спілкуватися з дітьми, але патронатний вихователь ОСОБА_4 чинить перешкоди у спілкуванні з дочками, не відповідає на телефонні дзвінки, уникає зустрічей з нею. Придбані дітям мобільні телефони ОСОБА_4 забрала. За перебування на вихованні дітей вихователь отримує матеріальну допомогу від держави, тому байдуже ставиться до морального та фізичного стану і розвитку чужих дітей.

ОСОБА_3 вважає, що наявний у матеріалах справи висновок органу опіки та піклування не містить жодних об`єктивних даних стосовно суті питання та даних щодо наявності/відсутності винних дій в ухиленні матір`ю від виховання дітей, а також висновків про те, яким чином позбавлення матері батьківських прав захистить їх інтереси.

Наголошує на тому, що суд, застосувавши ст. 170 СК України, якою передбачено підстави для відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав, залишив поза увагою відсутність доказів безпосередньої чи невідкладної загрози життю або здоров`ю дітей на момент ухвалення рішення. Суд проігнорував, що відповідачка пройшла лікування від алкоголізму, працевлаштувалася, створила повноцінні побутові умови для безпечного проживання дітей. На переконання скаржниці, суд, відмовивши у задоволенні позовної вимоги про позбавлення її батьківських прав, в порушення вимог цивільно-процесуального законодавства ухвалив рішення про відібрання дітей від матері, що не було предметом судового розгляду, і таким чином вийшов за межі позовних вимог.

У наданому відзиві орган опіки та піклування, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити його в силі, а у задоволенні апеляційної скарги - відмовити. Доводи відзиву є майже аналогічними з доводами позовної заяви.

Позивач зазначив, що у зв`язку з відпусткою за сімейними обставинами патронатного вихователя ОСОБА_4 , з 20 лютого 2025 року малолітніх дітей відповідачки влаштовано до сім`ї іншого патронатного вихователя - ОСОБА_6 . Таким чином, на час подачі апеляційної скарги (15 травня 2025 року) діти вже проживали в іншій родині. Те, що цією інформацією ОСОБА_3 не володіє, лише підтверджує відсутність цікавості матері про обставини життя і умови проживання дітей, їй не відоме їх останнє місце мешкання, тобто відповідачка не спілкується з патронатним вихователем дітей. Таким чином, твердження ОСОБА_3 про перешкоджання вихователя зустрічам не заслуговують на увагу.

Вважає, що до апеляційної скарги не додано належних доказів на підтвердження того, що відповідачка усунула всі обставини, які викликали занепокоєння у її поведінці, зокрема, пройшла лікування, працевлаштувалася та створила повноцінні умови для проживання дітей.

Третьої особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - патронатним вихователем ОСОБА_4 відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 належить задовольнити, а рішення суду - скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги органу опіки та піклування про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей та стягнення з відповідачки аліментів на їх утримання, суд першої інстанції не погодився з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав з огляду на недостатність обґрунтування саме цього обраного способу захисту прав дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - позбавлення батьківських прав їх матері.

Районний суд зазначив, що ОСОБА_3 , будучи матір`ю малолітніх дітей, опинилася у складній життєвій ситуації та має проблеми з алкоголем. Водночас суд взяв до уваги те, що протягом судового розгляду справи та станом на момент ухвалення рішення відповідачка вживала певних заходів до повернення дітей, влаштувалась на роботу, працює на посаді укладальника-пакувальника паперового виробництва, спілкується з дітьми та наводить лад у будинку, проте, належних умов для проживання малолітніх дітей поки не створила і з дітьми, які проживають у сім`ї патронатного вихователя, спілкується недостатньо. Указав, що ОСОБА_3 має залежність від алкоголю, і хоча відповідачка і пройшла курс лікування від алкоголізму, але це тимчасовий захід.

Суд виснував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і, зважаючи на наявні обставини, позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її дітей є передчасним. Зазначивши про урахування інтересів малолітніх дітей, суд визнав за необхідне тимчасово відібрати дочок у відповідачки, передавши їх органу опіки та піклування Новобілоуської сільської ради, з посиланням на те, що це не позбавляє матір можливості реалізувати своє право на особисте виховання дітей.

Пославшись на положення ч. 4 ст. 170, 181, 182 СК України, суд вважав необхідним стягнути з відповідачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини її сукупного доходу щомісячно.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з наведеним висновком суду, зважаючи на таке.

У справі встановлено, що ОСОБА_3 являється матір`ю неповнолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 9).

ОСОБА_1 є дитиною з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 14).

Відомості про батька дитини ОСОБА_1 - ОСОБА_7 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька (а.с. 18).

Батьком дитини ОСОБА_2 зазначено ОСОБА_5 .

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2025 року виключено відомості про батька ОСОБА_5 з актового запису про народження № 02 від 12 грудня 2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного виконавчим комітетом Кувечицької сільської ради Чернігівського району та області (а.с. 90-92).

Станом на 24 квітня 2023 року неповнолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру Новобілоуської територіальної громади (а.с. 10, 11).

Наказом служби у справах дітей Новобілоуської сільської ради № 18 від 20 березня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 взято на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах (а.с. 19).

Психолого-педагогічні характеристики, видані вихователем та директором Хмільницького КЗДО «Сонечко» 17 січня 2024 року та 06 листопада 2024 року, свідчать про те, що ОСОБА_2 зарахована до закладу з листопада 2022 року. Вихованням дитини займається мати, яка позитивно ставиться до закладу дошкільної освіти та зацікавлена у співпраці. Мати відвідувала батьківські збори та постійно підтримувала зв`язок з вихователем в телефонному режимі. Зовнішній вигляд дитини охайний, доглянутий. Фізично дитина розвинута добре, навички самообслуговування сформовані. Дошкільний заклад відвідує із задоволенням, поведінка дитини спокійна, адекватна ситуації (а.с. 32, 33).

За характеристикою класного керівника та директора Хмільницького ліцею ОСОБА_1 навчається четвертий рік у класі інклюзивного навчання. Програмовий матеріал засвоїла на початковому рівні, має короткотривалу пам`ять, слабо розвинене логічне мислення і просторова уява. Навички самообслуговування бажають бути кращими, постійно потребує вказівок і нагадувань. Дівчинка завжди має охайний вигляд, зачесана, приходить до школи в чистому одязі. Мама йде на контакт з учителем, прислуховується до порад і пропозицій (а.с. 31).

Згідно з довідкою-характеристикою Хмільницького старостинського округу Новобілоуської сільської ради Чернігівського району та області від 01 лютого 2024 року ОСОБА_3 проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 та області разом з малолітніми доньками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати ОСОБА_3 не працює, отримує пенсію за дитину з інвалідністю, іноді зловживає спиртними напоями, відносно неї надходять скарги від односельців, сусідів та родичів (а.с. 24).

Відповідно до змісту подання заступника начальника ВРПП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від 22 липня 2024 року, скерованого на ім`я начальника служби у справах дітей, 19 липня 2024 року близько 21 год. 03 хв до чергової частини Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_10 , яке зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційний системі «Інформаційний портал Національної поліції України» ЄО № 39140 від 19 липня 2024 року про те, що в АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ухилилась від виконання батьківських обов`язків по догляду за малолітніми доньками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дітей доставлено до рідного дядька - ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 до вирішення питання по суті. Інспектором ВРПП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області відносно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП (а.с. 34).

25 липня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Новобілоуської сільської ради вирішено рекомендувати службі у справах дітей і фахівцю з соціальної роботи періодично відвідувати та контролювати дану родину щодо належного виконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 35).

Актом обстеження умов проживання від 06 вересня 2024 року зафіксовано, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з малолітніми доньками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будинок електрифікований, опалення пічне, умови проживання задовільні, але є порушення санітарно-гігієнічних норм (розкидані речі, немитий посуд, продукти харчування в обмеженій кількості). Для відпочинку і сну у дітей в окремій кімнаті мається кутовий диван на двох, шафа для одягу, наявне робоче місце, діти забезпечені одягом та взуттям відповідно до віку та сезону (а.с. 38).

Відповідно до актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину від 10 вересня 2024 року, 10 вересня 2024 року о 14 год. 15 хв за адресою: АДРЕСА_6 виявлені діти жіночої статі, на вигляд 10-ти та 5-ти років. Було встановлено, що це ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають по АДРЕСА_2 . Зі слів дітей встановлено, що мати ОСОБА_3 залишила їх без нагляду. Діти доставлені до педіатричного відділення Чернігівської ЦРЛ (а.с. 21-22).

19 вересня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Новобілоуської сільської ради прийнято рішення щодо недоцільності повернення малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх матері, через наявність загрози їх життю та здоров`ю. Службі у справах дітей рекомендовано знайти патронатну родину для тимчасового влаштування дітей в сімейні форми виховання. Фахівцю з соціальної роботи рекомендовано взяти під соціальний супровід ОСОБА_3 , акцентуючи увагу на офіційному працевлаштуванні, лікуванні від алкогольної залежності, створенні умов для проживання дітей (а.с. 36-37).

Наказом служби у справах дітей Новобілоуської сільської ради № 97 від 20 вересня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 поставлено на облік дітей, які залишились без батьківського піклування. Відповідні дані про дітей внесено до ЄІАС «Діти» (а.с. 20).

Наказом служби у справах дітей Понорницької селищної ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області № 33 від 24 вересня 2024 року влаштовано малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишених без батьківського піклування, з 25 вересня по 24 грудня 2024 року у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_12 , що проживає по АДРЕСА_4 (а.с. 23).

У звіті про проведену роботу з родиною ОСОБА_13 від 09 жовтня 2024 року в.о. фахівець із соціальної роботи ОСОБА_14 доповіла, що сім`я ОСОБА_3 перебуває на обліку сімей, які опинились у складних життєвих обставинах. ОСОБА_3 зареєстрована по АДРЕСА_1 , але проживає по АДРЕСА_2 . Має двох доньок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час знаходяться в патронатній родині. За час перебування родини на обліку, під час візитів ОСОБА_15 весь час була вдома, так як ніде не працює, здійснює догляд за дитиною з інвалідністю. Продукти харчування були в достатній кількості, одягом та взуттям діти забезпечені, хоча багато одягу було в сараї. Мати дітей періодично вживає спиртні напої, після чого залишає місце проживання, діти залишаються на сусідів чи бабусю. Матір неодноразово попереджалась, з нею проводились профілактичні бесіди щодо зловживання алкогольними напоями, вона обіцяла подібного не вчиняти, але проходив час і поверталась до звичного життя. Зі слів ОСОБА_15 на даний час вона влаштувалась на роботу, спілкується з дітьми, наводить лад у будинку (а.с. 30).

За висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, затвердженим рішенням виконавчого комітету Новобілоуської сільської ради від 14 жовтня 2024 року № 1398, позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є доцільним, зважаючи на наявність для цього вагомих підстав. У висновку наведено, що мати безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, офіційно не працює, зловживає спиртними напоями, діти проживають у родині патронатного вихователя, мати із заявою про повернення їй дітей не зверталась, чим порушує їх право на належне батьківське виховання та проживання в повноцінній сім`ї (а.с. 27-29).

24 грудня 2024 року ОСОБА_16 надала письмовий дозвіл на проживання ОСОБА_3 разом з її малолітніми дітьми у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_5 , який належить на праві власності її брату, ОСОБА_17 (а.с. 76).

Актом обстеження умов проживання від 07 січня 2025 року засвідчено, що у будинку по АДРЕСА_5 та області наявне пічне опалення, проведено електропостачання, водопостачання та водовідведення відсутнє. Умови проживання задовільні, в будинку холодно, але запас дров наявний, продукти харчуванні відсутні, санітарно-гігієнічні норми дотримано. Матір забезпечила для дівчат окремі спальні місця, робоче місце для навчання, є шафа для одягу. ОСОБА_3 у будинку не проживає, планує мешкати в ньому після повернення дітей (а.с. 75).

Відповідно до довідки заступника директора з кадрових питань ТОВ «Гермес-Т» від 13 січня 2025 року на підставі наказу № 06/01-КО від 06 січня 2025 року ОСОБА_3 з 07 січня 2025 року працює в ТОВ «Гермес-Т» (м. Чернігів, вул М. Небаби, 106) на посаді укладальник-пакувальник паперового виробництва (а.с. 74).

Довідкою б/н від 28 листопада 2024 року за підписом лікаря Центру психічного здоров`я ОСОБА_18 підтверджено, що ОСОБА_3 з особистого бажання проведено лікування за методом пр-т «Сучан». Про небезпеку для життя і здоров`я у разі прийому алкоголю протягом одного року та можливих патологічних реакцій на алкоголь на строк до 28 листопада 2025 року попереджена. В період дії препарату категорично забороняється вживати алкоголь, цукерки, що містять алкоголь, медикаменти, що містять алкоголь (а.с. 56).

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом ст. 19, 27 Конвенції держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина 7 ст. 7 СК України регламентує, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (п. 8 ч. 7 СК України).

За приписами ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 СК України встановлені підстави позбавлення батьківських прав. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, в тому числі, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами (ч. 1 ст. 164 СК України). Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ч. 4 наведеної норми).

Пунктом 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (п. 16 постанови Пленуму ВСУ).

Нормами ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Статтями 180, 181 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Проаналізувавши у повній мірі вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позову шляхом відібрання від ОСОБА_3 її малолітніх дітей та стягнення з неї аліментів на їх утримання не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю двох малолітніх дочок - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 є дитиною з інвалідністю. Відповідачка разом з дітьми проживала без реєстрації по АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач указував на те, що ОСОБА_3 , зловживаючи алкоголем, свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приділяє малолітнім дітям належної уваги, залишає їх без нагляду, що загрожує їх життю та здоров`ю.

Наказом служби у справах дітей Новобілоуської сільської ради від 20 березня 2023 року малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взято на облік дітей, як опинилися в складних життєвих умовах.

За повідомленням Хмільницького старости від односельців та родичів іноді надходили скарги стосовно поведінки ОСОБА_3

19 липня 2024 року працівниками поліції зафіксовано факт ухилення ОСОБА_3 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, від виконання батьківських обов`язків по догляду за малолітніми дітьми, у зв`язку з чим відносно відповідачки складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП. 10 вересня 2024 року працівниками поліції зафіксовано факт залишення ОСОБА_3 малолітніх дітей без нагляду у житловому будинку по АДРЕСА_6 .

Поведінка відповідачки щодо неналежного виконання нею обов`язків відносно малолітніх дітей була предметом засідання комісії з питань захисту прав дитини Новобілоуської сільської ради від 25 липня 2024 року та від 19 вересня 2024 року, на яких ОСОБА_3 була присутня.

За результатами засідань комісії спочатку вирішено рекомендувати службі у справах дітей здійснювати періодичний контроль родини ОСОБА_3 щодо належного виконання нею батьківських обов`язків. Згодом комісія дійшла висновку про недоцільність повернення малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матері та рекомендувала службі у справах дітей знайти патронатну родину для тимчасового влаштування дітей.

24 вересня 2024 року малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 влаштовано до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_4 .

За наявним у справі висновком орган опіки та піклування вважав доцільним позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітніх дітей.

Як в ході розгляду справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду відповідачка заперечувала проти позову, указуючи, що не втратила інтерес до дітей, офіційно працевлаштувалась, наразі пролікувалась та алкогольними напоями не зловживає, намагається спілкуватись з дітьми та створює належні умови для їх проживання, що підтверджується наявними у справі доказами.

Зважаючи на наведені обставини та наявні у справі докази, що їх підтверджують, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, що є крайнім заходом впливу.

За матеріалами справи ОСОБА_3 , маючи двох малолітніх дітей, біологічні батьки яких у вихованні та матеріальному утриманні участі не беруть, опинилася у складному життєвому становищі, не працювала та зловживала спиртними напоями, що не оспорюється відповідачкою.

Разом з тим, колегія суддів зважає на те, що за інформацією, наданою керівниками Хмільницького ліцею та Хмільницького КЗДЩ «Сонечко», матір дітей, ОСОБА_3 займалася вихованням доньок, спілкувалася з вихователем та класним керівником, дослуховувалася до порад та пропозицій. Зовнішній вигляд дітей був охайним та доглянутим. Наведене свідчить про те, що відповідачка піклувалася про фізичний та духовний розвиток дітей, не проявляла байдужого ставлення до їх освітнього процесу. Акти обстеження умов її проживання за різними адресами свідчать про те, що умови проживання задовільні, є місця для відпочинку і сну у дітей, шафа для одягу, наявне робоче місце, діти забезпечені одягом та взуттям відповідно до віку та сезону. У матеріалах справи відсутні дані про те, що коли дітей відібрали від відповідачки, вони мали вади фізичного розвитку, хронічні захворювання, були занедбані, тощо. Під час перебування з матір`ю дівчата відвідували школу та садок відповідно до віку.

На час розгляду справи районним судом відповідачка офіційно працевлаштувалась, що підтверджено документально, поступово облаштовує побут у житловому будинку, пройшла курс лікування від алкоголізму. Стороною позивача не надано апеляційному суду доказів того, що ОСОБА_3 з часу ухвалення судового рішення продовжує вести асоціальний спосіб життя та зловживає алкогольними напоями. Даних про те, що відповідачка перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, матеріали справи не містять.

Апеляційний суд вважає передчасним висновок районного суду про те, що пройдений відповідачкою курс лікування від алкоголізму є лише тимчасовим заходом, і вона має відповідну залежність, оскільки здатність кинути або контролювати вживання алкоголю є індивідуальною особливістю кожної людини.

Суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з висновком органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав з огляду на те, що він є недостатньо вмотивованим, а викладені у ньому відомості щодо наявності виключних обставин, які б достеменно свідчили про свідоме нехтування ОСОБА_3 батьківськими обов`язками щодо дочок ОСОБА_19 та ОСОБА_20 і були б законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, не відповідають встановленим судом в ході розгляду апеляційної скарги обставинам справи.

На думку колегії суддів, матеріалами справи підтверджено те, що хоча ОСОБА_3 і не завжди належно виконувала батьківські обов`язки щодо дітей, а її материнська поведінка щодо забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дочок, не була цілком відповідальною, проте скаржниця прагнула і прагне зберегти сім`ю, не є байдужою до доньок, вживає заходів щодо усунення обставин, які викликають занепокоєння у її здатності піклуватися про дітей.

Ураховуючи всі обставини справи у сукупності, апеляційний суд вважає, що слід попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дочок, поклавши на орган опіки та піклування Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області контроль за виконанням нею батьківських обов`язків відносно дитини.

Разом з тим, дійшовши вірного висновку щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, районний суд, пославшись на залежність скаржниці від алкоголю, наявність випадків залишення нею дітей без нагляду та відсутність переконливих доказів можливості ОСОБА_3 самостійно забезпечувати дітей матеріально та створити їм належний догляд, повної зміни способу її життя, визнав за необхідне тимчасово відібрати у ОСОБА_3 малолітніх дітей та передати їх органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Органом опіки та піклування заявлено вимоги про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав та стягнення з неї аліментів, тобто, правовою підставою позову визначено саме норми ст. 164, 180-182 СК України.

Відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав регулюється ст. 170 СК України, відповідно до якої суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Частиною другою ст. 170 СК України визначено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Конструкція цієї статті свідчить про те, що наведені позови - про позбавлення батьківських прав або про відібрання дитини від матері є різними. Орган опіки та піклування, ухваливши рішення про відібрання дітей від ОСОБА_3 через наявність небезпеки їх життю та здоров`ю, користуючись наданою законодавцем дискрецією, звернувся з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав.

Вимога про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав є окремою підставою позову, і потребує доведення інших обставин, ніж ті, що є предметом цього спору. Така вимога органом опіки та піклування не заявлялась і відповідно предметом судового розгляду не була. Відповідачка не наводила доводів або заперечень щодо цих підстав позову та не надавала відповідних доказів на користь своїх тверджень, оскільки вважала, що вирішується лише питання доцільності або недоцільності позбавлення її батьківських прав відносно дітей.

У п. 100 справи «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Не може також бути виправданим захід, що роз`єднує сімейні зв`язки, самим лише посиланням на ненадійний стан батьків, що може бути вирішено за допомогою менш радикальних засобів, такими як цільова матеріальна допомога та соціальна підтримка, а не шляхом розлучення сім`ї (як приклад, рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року).

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Суд першої інстанції, прийнявши рішення про відібрання від ОСОБА_3 її малолітніх дітей, не перевірив, чи відповідає таке відібрання інтересам дітей та як вони будуть реагувати на своє відібрання від матері. Той факт, що діти можуть бути поміщені в середовище, більш сприятливе для їх виховання, не виправдовує примусового відібрання їх від матері. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (п. 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову органу опіки та піклування, відібравши у ОСОБА_3 доньок та стягнувши з відповідачки аліменти на їх утримання. Беручи до уваги неправильне застосування норм матеріального права, апеляційний суд, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки заявлена органом опіки та піклування вимога про стягнення аліментів є похідною від вимоги про позбавлення скаржниці батьківських прав.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

За подачу апеляційної скарги ОСОБА_3 сплатила судовий збір у розмірі 9 084 грн (а.с. 117, 127).

Оскільки апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду та повністю відмовляє у задоволенні позову, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, понесених сторонами, пропорційно задоволеним вимогам, зокрема, стягнути з Новобілоуської сільської ради, як органу опіки та піклування, на користь відповідачки 9 084 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2025 року - скасувати.

У задоволенні позову Органу опіки та піклування Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей та покласти на Орган опіки та піклування Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Стягнути з Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на користь ОСОБА_3 9 084 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Новобілоуська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, адреса місцезнаходження: вул. Свиридовського, 54, с. Новий Білоус, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 15501, .

ОСОБА_3 , зареєстровані місце проживання: АДРЕСА_7 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 08 вересня 2025 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко