465/6222/25
2-н/465/2158/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

09.09.2025 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М. розглянувши матеріали заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги постачання теплової енергії та постачання гарячої води, -

ВСТАНОВИВ:

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Дослідивши заяву ЛМКП «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу та додані до неї документи на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, суд приходить висновку про наявність передбачених законом підстав для відмови у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно положень п.1 ч.2, ч.3 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст. 27 ЦПК України).

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до п.3 частини 1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних нарахованих заявником на суму заборгованості.

Зі змісту ч.5 ст.165 ЦПК України вбачається, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

На виконання вимог ч.5 ст.165 ЦПК України, судом направлено запит до Єдиного державного демографічного реєстру для встановлення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання боржників.

На запит суду з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України у Львівській області надійшли відповіді про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника, а саме боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знятий з реєстрації 12.08.2014.

Разом з тим, як вбачається з прохальної частини заяви про видачу судового наказу заявник просить стягнути з боржника заборгованість за надані послуги постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з отриманої судом інформації вбачається, що боржник ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою, яка зазначена в заяві про видачу судового наказу.

Як вбачається з прохальної частини заяви про видачу судового наказу, заявник ЛМКП «Львівтеплоенерго» просить суд видати судовий наказ, яким стягнути з боржника на їх користь заборгованість за надані послуги постачання теплової енергії та постачання гарячої води у загальному розмірі 8709,04 грн.

На підставі викладеного, суд приймаючи до уваги, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржника, приходить до висновку, що у зв`язку з отриманням судом інформації, згідно якої боржник ОСОБА_1 за зазначеною в заяві адресою не зареєстрований, суд позбавлений права видати судовий наказ про стягнення заборгованості з боржника.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна (квартири) розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.8 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 8709,04 грн. та 302,80 грн. судового збору необхідно відмовити.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.161-166 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя Мартьянова С.М.