Справа №949/1560/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

присяжних: Сімаченка В.Г.,

Стрибулевича К.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про оголошення особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою та із врахування заяви про уточнення заявлених вимог просить оголосити померлим його сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Трипутні Сарненського району (Дубровицького району) Рівненської області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , призваного по мобілізації, який зник безвісти 27 січня 2023 року внаслідок мінометного, артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Красногорівка Покровського району Донецької області. Днем його смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , а місцем його смерті вважати місто Красногорівка Покровського району Донецької області.

Заяву обгрунтовує тим, що в березні 2022 року, його син ОСОБА_2 був мобілізований до лав Збройних Сил України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині № 3 від 09 березня 2022 року, він був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . З 29 березня 2022 року, він почав брати участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 14 лютого 2023 року заявник отримав від ІНФОРМАЦІЯ_4 сповіщення сім`ї про те, що його син ОСОБА_2 внаслідок мінометного, артилерійського обстрілу, зник безвісти 27 січня 2023 року, поблизу населеного пункту Красногорівка Покровського району Донецької області. За даним фактом 15 лютого 2023 року до ЄРДР внесено відомості за № №0000047, а вже 26 червня 2023 року, його сином набуто статусу особи, яка зникла безвісти за особливих обставин. В ході проведеного службового розслідування, яке проведене комісією НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №542 від 04 лютого 2022 року встановлено, що 27 січня 2023 року на позиції 3 механізованого батальйону біля АДРЕСА_1 , відбувся ворожий мінометно-артилерійський обстріл, після чого на зв`язок не вийшов військовослужбовець, водій 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 , актуальної інформації про його місце знаходження немає. Грунтуючись на свідченнях військовослужбовців, які останні бачили солдата ОСОБА_2 підтвердити чи заперечити його загибель, або ж потрапляння його до полону неможливо. На підставі наданих пропозицій комісією з проведення службового розслідування, згідно поданого акту службового розслідування та доданих до нього матеріалів прийнято рішення вважати, що солдат ОСОБА_2 , зник безвісти 27 січня 2023 року біля н.п. Красногорівка Покровського району Донецької області, під час виконання бойового завдання. Заявник вказує, що починаючи з 27 січня 2023 року його син ОСОБА_2 вважається зниклим безвісти, зв`язок з ним наразі не відновлено, а його місце перебування залишається невідомим, тому оскільки з дня його зникнення безвісти минуло понад два роки та з урахуванням того, що обставини його зникнення, прямо пов`язані з бойовими діями, мінометно-артилерійським обстрілом та обстрілом зі стрілецької зброї, є підстави вважати його загиблим під час участі в бойових діях. Визнання ОСОБА_2 померлим, заявнику необхідно для державної реєстрації смерті сина в органах РАЦС, оскільки від цього залежить виникнення його особистих та майнових прав. З цих підстав просить заяву задоволити.

До початку розгляду справи від представника заявника до суду надійшла заява про розгляд справи без його та заявника участі, заявлені вимоги підтримує та просить задоволити.

Від представник заінтересованої особи-1 Дубровицького відділу ДРАЦС надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої осіби-2 та представник заінтересованої осіби-3, будучи належним чином повідомленими про місце і час розгляду справи (а.с.52,53) у судове засідання не з`явилися та не подали заяв про розгляд справи без їхніх представників.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.3,5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як передбачено ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Так, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

Таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.02.2024 № 506/358/22.

Судом встановлено, що заявник є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 10 серпня 1989 року (а.с.10).

Відповідно до витягів із наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №3 від 09 березня 2022 року та № 23 від 29 березня 2022 року, солдата запасу ОСОБА_2 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця-санітара 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . З 29 березня 2022 року, він прийняв посаду, приступив до виконання службових обов`язків та приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Донецької області та вважався таким, що прибув у підпорядкування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (а.с.19,34).

03 лютого 2023 року від командира НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт про те, що 27 січня 2023 року біля населеного пункту Красногорівка, внаслідок мінометно-артилерійського обстрілу противника, зник зв`язок з водієм 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдатом ОСОБА_2 , у зв`язку з чим просить призначити та доручити проведення службового розслідування (а.с.27). Також ним було складено доповідь де значиться, що о 17:00 год. 04 лютого 2023 року від командира 9 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 надійшла доповідь, що з 15:46 по 16:41 год. 27 січня 2023 року, під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Красногорівка на ВОП-110372 «Боні», противником був здійснений мінометно-артилерійський обстріл та обстріл зі стрілецької зброї, внаслідок чого пропав зв`язок з військовослужбовцем, водієм 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдатом ОСОБА_2 (зброя: втрачено НОМЕР_4 ; евакуація: тіло не знайдено (а.с.35).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №542 від 04 лютого 2023 року, з метою встановлення факту та обставин зникнення безвісти водія 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_2 було призначено службове розслідування (а.с.28).

За результатами службового розслідування по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 , який затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 ) встановлено, що військовослужбовець, водій 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 з 27 січня 2023 року не виходить на зв`язок, актуальної інформації про його місце знаходження немає. Попередня інформація, він вів бій з противником біля н.п. Красногорівка Покровського району Донецької області. Згідно пояснень військовослужбовця командира 3 взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта ОСОБА_3 стало відомо, що 27 січня 2023 року поблизу населеного пункту Красногорівка, противником був здійснений ворожий мінометно-артилерійський обстріл, після чого зник безвісти водій механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 . Підтвердити або спростувати факт загибелі або потрапляння в полон чи вказати його місце знаходження, командир 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , лейтенант ОСОБА_3 не може. Аналогічні за змістом пояснення були надані військовослужбовцем, командиром НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_4 . Виходячи з матеріалів проведеного службового розслідування у діях військовослужбовців правопорушення не має, як і не вбачається вини у діях солдата ОСОБА_2 , про що викладено в Акті службового розслідування (а.с.29-30).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій службі) №42 від 11 лютого 2023 року, солдата ОСОБА_2 , водія 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зазначено вважати таким, що безвісти відсутній (а.с.20).

14 лютого 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_6 за №451 заявнику направлено сповіщення про те, що його син - солдат ОСОБА_2 , військовослужбовець, призваний по мобілізації, 27 січня 2023 року, зник безвісти, внаслідок мінометного, артилерійського обстрілу, поблизу населеного пункту Красногорівка Покровського району Донецької області (а.с.21).

15 лютого 2023 року, заявник звернувся до ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області із заявою по факту зникнення безвісти його сина ОСОБА_2 під час виконання бойових завдань в районі населеного пункту Красногорівка Покровського району Донецької області, про що того ж дня були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, про що свідчить наявний у матеріалах справи витяг з ЄРДР (а.с.58).

Відомості про зникнення безвісти на території бойових дій військовослужбовця ОСОБА_2 , містяться в Єдиному реєстрі осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, про що свідчить витяг №7 від 07 серпня 2023 року (а.с.23).

Як вбачається із копії витягу з Єдиного державного реєстру ветеранів війни №035892 від 19 травня 2025 року ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, безтерміново (а.с.16).

Відповідно до довідки №557 від 03 травня 2023 року, виданої військовою частиною НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 , дійсно в період з 29 березня 2022 року по 27 січня 2023 року, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Андріївка Донецької області (а.с.17).

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частини перша статті 2 ЦПК України).

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже вказані обставини з достатньою вірогідністю підтверджують загибель у бою солдата ОСОБА_2 у районі воєнних (бойових) дій ІНФОРМАЦІЯ_3 біля н.п. Красногорівка Покровського району Донецької області.

Як вбачається із тексту заяви, оголошення ОСОБА_2 померлим, заявнику необхідно для державної реєстрації смерті сина в органах РАЦС, оскільки від цього залежить виникнення його особистих та майнових прав, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Обраний заявником спосіб захисту відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22, від 13 березня 2024 року у справі №204/7924/23, де Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).

Район воєнних (бойових) дій це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або / та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або / та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).

Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зроблено висновок, що «…шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 67/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на території України з 24.02.2022 року введено воєнний стан, термін якого неодноразово продовжено.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року №389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі Наказ № 376).

У цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.

Отже суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 376, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності» (пункти 81 85).

«Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.

Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.» (пункти 94 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22).

Перевіривши, чи пройшов шестимісячний строк від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи (частина друга статті 46 ЦК України), суд встановив наступне:

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, бойові дії в м. Красногорівка Мар`їнської міської територіальної громади Покровського району Донецької області розпочалися 24 лютого 2022 року та закінчились 11 листопада 2024 року (підпункт 2.2 пункту 2 Розділу І «Території активних бойових дій»). Починаючи з 12 листопада 2024 року цей населений пункт є тимчасово окупованим (пункт 2 розділу ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України»).

Тобто, станом на день розгляду даної справи судом, на території, яка є місцем зникнення безвісти ОСОБА_2 , активні бойові дії припинилися ІНФОРМАЦІЯ_7 , дана територія окупована російською федерацією.

Верховний Суд наголошує, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Заразом у постанові КЦС Верховного Суду від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 Верховний Суд зазначив, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення заяви про оголошення військовослужбовця померлим, Верховний Суд виходив із того, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення особи загиблою під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській війні від дня вірогідної смерті. Крім того, Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин справи, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події. У цій справі апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог частини другої статті 46 ЦК України, вказавши, що шестимісячний строк, передбачений цією нормою, слід обраховувати з моменту настання події, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави.

Водночас ч. 2 ст. 20 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року №5 роз`яснює, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20.

Також ч. 3 ст. 46 ЦК України визначено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року №5 роз`яснює, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20.

Як вбачається з наведених вище обставин та доказів, що їх підтверджують, а також з огляду на відсутність будь-яких відомостей про військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від дати його зникнення безвісти є підстави вважати, що він загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , поблизу населеного пункту Красногорівка Покровського району Донецької області, внаслідок мінометного, артилерійського обстрілу противником, під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини, зумовлених веденням бойових дій в ході відсічі збройної агресії російської федерації.

Враховуючи, що з дня зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 минуло понад два роки, а також із урахуванням того, що заявник звернувся до суду із заявою у липня 2025 року і на момент звернення заявника до суду з такою заявою, сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, а тому з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, суд вважає, що подану заяву про оголошення особи померлою слід задоволити.

Відповідно до п.21 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно;

Оскільки, сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, суд вважає на за необхідне компенсувати їх за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 234, п. 6 ч.1 ст. 256, 259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про оголошення особи померлою задоволити.

Оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Трипутні Сарненського району (Дубровицького району) Рівненської області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , призваного по мобілізації, який зник безвісти 27 січня 2023 року, внаслідок мінометного, артилерійського обстрілу поблизу населеного пункту Красногорівка Покровського району Донецької області.

Днем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Місцем смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вважати місто Красногорівка Покровського району Донецької області.

Судові витрати віднести на рахунок держави. Роз`яснити, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий 03 липня 1997 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Заінтересована особа-1: Дубровицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вул. Воробинська, 4, м.Дубровиця Сарненський район Рівненська область, .

Заінтересована особа-2: Міністерство оборони України, проспект Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, .

Заінтересована особа-3: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 .

Суддя: підпис

Присяжні: підписи

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.