Провадження № 2/127/4097/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Іщук Т. П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8468341 від 27 грудня 2024 року в загальному розмірі 18630,00 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 27 грудня 2024 року, за допомогою веб-сайту та мобільного застосунку «ClickCredit онлайн кредит», між сторонами було укладено договір надання коштів у кредит №8468341 шляхом обміну електронними повідомленнями, які підписані електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «700256». Відповідно до умов якого кредитор передав у власність грошові кошти в сумі 11500,00 грн, на погоджений на умовах договору строк, з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики. Підписанням договору відповідач підтвердив, що перед укладенням (підписанням) договору, він ознайомився з паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить проект договору, політикою конфіденційності, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, іншою інформацією про кредитодавця та послуги, як ним надаються, в тому числі на сайті кредитодавця: інформацію, передбачену Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних». Однак відповідач свої зобов`язання не виконав. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 12 травня 2025 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 18630,00 грн, з яких: 11500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 5783,35 грн заборгованість за процентами, 1346,65 грн заборгованість за комісією, яку і просить позивач стягнути із відповідача, а також судові витрати по справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №652, яке повернулося до суду із відміткою «вручено 09 липня 2025 року».

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до його умов та вимог ЦК України.

Судом установлено, що 27 грудня 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 із використання вебсайту https://mycredit.ua/ua/documents-license/ та мобільного застосунку «ClickCredit» був укладений договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8468341.

Відповідно до умов договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти у розмірі 11500,00 грн, шляхом перерахування на його банківський рахунок із використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника. Мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Строк позики 30 днів, останній день повернення позики 25 січня 2025 року. Денна процентна ставка/день 0,40 %. Проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) 5 % в день. Пеня в день 5%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 316, 36 %. Орієнтовна загальна вартість позики 12880, 00 грн.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що договір залишається дійсним протягом строку, визначеного п.п. 2.2.2. п. 2.2. договору та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. У випадку укладення додаткової угоди про зміну строку (визначеного п. п. 2.2.2. п. 2.2. договору) або суми кредиту (визначеної п. п. 2.2.1. п. 2.2. договору), розрахунок денної процентної ставки здійснюється станом на день внесення таких змін до договору. Розрахунок денної процентної ставки, з урахуванням показників, визначених умовами договору, здійснюється за наступною методикою: (загальні витрати за споживчим кредитом за весь строк дії договору: 1380, 00 грн / (загальний розмір споживчого кредиту (сума кредиту): 11500, 00 грн) / (строк дії договору: 30 днів) х 100% = 0, 40 % в день. Ставки, визначені цим пунктом, є незмінними протягом всього строку кредиту та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між кредитодавцем та позичальником додаткової угоди до договору.

Відповідно до п.2.4 договору кредитодавець надає позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових або супутніх послуг кредитодавця, за формою наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що визначена у додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною.

В Додатку №1 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8468341 від 27 грудня 2024 року, який є невід`ємною частиною договору, зазначено, що загальна вартість кредиту становить 12880, 00 грн, з яких: 11500, 00 - сума кредиту, 33,35 грн - сума нарахованих процентів за користування кредитом, 1346, 65 грн комісія за надання кредиту.

Згідно п. 2.5 договору проценти нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування кредитом до дати повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що позичальник перед укладанням договору ознайомлюється на сайті з паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить в тому числі проект Договору, Політикою конфіденційності та Правилами надання коштів та банківських металів в кредит та іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі сайті кредитодавця.

Відповідно до пунктів 5.5-5.11 договору договір укладений у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію» та із додатковим накладанням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу згідно вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Національного банку України від 03 листопада 2021 року №113.

Відповідно до п. 7.1 договору, позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою, здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. п.10.5.1 договору, у разі порушення строків повернення кредиту позичальником, якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування кредитом понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.

Позичальник, укладаючи договір ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо кредитодавця та його послугами та до моменту підписання договору вивчив його умови та Правила надання коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на цьому веб-сайті та підтвердив, що йому зрозумілі зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а договір укладався ним без нав`язування та відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення (п.п. 11.1.1-11.1.2 договору).

Згідно довідки про укладення договору (ідентифікацію) ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» ОСОБА_1 був ідентифікований в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Ідентифікаційна частина договору містить ідентифікуючі дані ОСОБА_1 , його електронну адресу, в тому числі зазначено номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 .

Як слідує з матеріалів справи вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» на вказану позичальником електронну пошту, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору надання коштів у кредит №8468341 від 27 грудня 2024 року міститься код ідентифікатора відповідача - «720256», який є безпосереднім підписом відповідача.

Отже між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.

ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання, зокрема передало відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 11500,00 грн, шляхом їх перерахування на електронну платіжну картку відповідача НОМЕР_1 , номер платежу №39fe9cla-ab38-4b38-f3ee-b9a669fbcb44, дата 27 грудня 2024 року, про що свідчить довідка ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 14 травня 2025 року.

Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав.

Відповідно до розрахунку, наданого відповідачем, заборгованість останнього становить 18630,00 грн, з яких: 11500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 33,35 грн грн заборгованість за процентами, 5750,00 грн проценти за понадстрокове користування, 1346,65 грн заборгованість за комісією, яку і просить стягнути позивач.

Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів, відповідачем не спростована, а тому сума заборгованості по тілу кредиту підлягає стягненню.

Щодо процентів, то слід зауважити, що позивач просить стягнути як проценти за користування кредитом, а також проценти за понадстрокове користування кредитом.

Як зазначено раніше кредит надавався відповідачу строком з 27 грудня 2024 року до 25 січня 2025 року включно та сторони погодили, що процента ставка становить 0,01 %.

Як слідує з розрахунку проценти в розмірі 33,35 грн нараховані за погодженою ставкою та в межах строку користування, а тому суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача проценти в розмірі 33,35 грн.

Щодо процентів нарахованих за понадстрокове користування, то їх нарахування проведено на підставі п.10.5.1 договору, який за своїм змістом визначає міру відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 625 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 виснувала, що «сторони можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України».

При цьому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що «для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)».

В контексті цієї цивільної справи, суд зважає, що даний договір містить окремий пункт, що регулює відповідальність позичальника у разі порушення строків повернення кредиту.

Водночас така відповідальність не може бути застосована в період воєнного стану.

Слід звернути увагу, що за змістом п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в період воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а отже нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, в тому числі і в розмірі визначеному договором, є безпідставним.

Щодо вимог в частині стягнення заборгованості по комісії, то відповідно до п.п.2.2.4 умов договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8468341 від 27 грудня 2024 року, комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 11,71 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі становить 1346,65 грн.

Відповідно до п.1.12 кредитного договору комісія за надання кредиту - це грошові кошти, які згідно умов договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавця за надання та користування кредитом в якості однієї зі складових загальних витрат за споживчим кредитом.

Відповідно п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Враховуючи зазначене вище, вимога позивача про стягнення з відповідача комісії в розмірі 1346, 65 грн обґрунтованою.

Отже, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8468341 від 27 грудня 2024 року в сумі 12880, 00 грн, з яких: 11500, 00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 33,35 грн - заборгованість за процентами, 1346,65 грн комісія.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2093,43 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам).

Щодо витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом статей 137,141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), співмірними, необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Позивачем заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу та в їх підтвердження надано: договір про надання правничої допомоги №0924-1 від 02 вересня 2024 року, додаткову угоду №1/25 від 16 червня 2025 року та додаткову угоду №2/25 від 16 червня 2025 року до даного договору, акт приймання-передачі справ надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №0924-1 від 02 вересня 2024 року, копію довіреності №86 від 27 вересня 2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000438 від 17 серпня 2018 року, виданого на ім`я Стеценка М.В.

Сторонами договору про надання правничої допомоги №0981-1 від 02 вересня 2024 року погоджено розмір винагороди (вартість наданих послуг).

Згідно п.4.7 договору сторони погодили, що факт надання об`єднанням правничої допомоги, згідно умов цього договору засвідчується актом приймання-передачі наданої правничої допомоги, згідно форми, узгодженої сторонами у додатку №4 до цього договору.

Відповідно до акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та АО «Правовий курс» на підставі договору про надання правничої допомоги №0924-1 від 02 вересня 2024 року підтвердили той факт, що клієнт передав, а об`єднання прийняло на себе зобов`язання надати правову допомогу щодо справи ОСОБА_1 .

З акту приймання-передачі наданої правової допомоги №5 за договором про надання правничої допомоги №0924-1 від 02 вересня 2024 року слідує, що АО «Правовий курс» було надано ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» послуги з правової допомоги: складання проекту позовної заяви та представництво в суді першої інстанції, вартість 7100,00 грн. За надані послуги з правничої допомоги клієнт сплачує об`єднанню винагороду в розмірі 7100,00 грн.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Визначаючись з розподілом витрата на правничу допомогу, суд зважає, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб та відповідно представник позивача не брав участь в судових засіданнях, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням результатів розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст. 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів», , заборгованість за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8468341 від 27 грудня 2024 року в розмірі 12880,00 грн (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят гривень), з яких: 11500, 00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 33,35 грн - заборгованість за процентами, 1346,65 грн комісія, а також 2093,43 грн судового збору та 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів», , місцезнаходження: 01010, м. Київ, площа Арсенальна, буд. 1Б,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: