КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9090/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року, ухваленого під головуванням судді Диби О.В.,-

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

Позивач просила встановити їй додатковий строк в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку із перебуванням за межами України. Позивач не знала про смерть брата ОСОБА_2 .

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними та не можуть бути визнані судом об`єктивними та непереборними труднощами для прийняття спадщини у встановленому законом порядку.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, ОСОБА_2 є братом ОСОБА_1 .

ПостановоюП`ятої київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 17 вересня 2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із на пропуском встановленого шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що нею пропущено строк для прийняття спадщини через перебування закордоном. ОСОБА_2 заповіт не складено, єдиним його спадкоємцем є позивач. Після переїзду до Німеччини позивач майже не підтримувала зв`язок із братом. Враховуючи, що ОСОБА_2 проживав сам, про його смерть позивач дізналась у березні 2024 року.

Згідно положень ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20.

У постанові Верховного Суду від 27 червня 2024 року за № 545/480/21 зроблено висновок про те, що саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18.

Так, ОСОБА_1 зазначила, що нею пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини у зв'язку із перебуванням за межами України. Позивач не знала про смерть брата ОСОБА_2 .

Обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 повідомила, що після переїзду до Німеччини вона з братом зв`язок майже не підтримували.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщинипозивачем до суду не надано, не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що визначені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме через необізнаність про смерть брата ОСОБА_2 та проживання позивача закордоном - не є поважними.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем надано належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження того, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені позивачем причини не можуть бути визнані поважними, вказані причини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення спадкоємцем відповідних дій.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 12 лютого 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 08 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко