Справа №572/1739/25
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

08 вересня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця справу за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дубровицького районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Від представника позивача до початку розгляду справи надійшла заява про розгляд справи без його участі.

02 вересня 2025 року на адресу суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло повідомлення, де значиться, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , 28 листопада 2024 року був призваний в Збройні Сили України за контрактом та був направлений для проходження служби до в/ч НОМЕР_1 - АДРЕСА_2 , а з 20 січня 2025 року №3-РС був зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_2 на посаду пиляра маскувального відділення. З 31 березня 2025 року військовослужбовець ОСОБА_1 рахується безвісти зниклим (а.с.70). До вказаного повідомлення також було долучено копії підтверджуючих документів стосовно проходження ОСОБА_1 військової служби (а.с.71-75).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено відповідними Указами Президента України і який діє до цього часу.

Як регламентує ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували зі Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Під час дії воєнного стану військова служба для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби чи дезертирували, не призупиняється (ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та службу).

Частина третя ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та службу» передбачає, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

За положеннями частин перших статей 4, 5 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Особа, зникла безвісти за особливих обставин, має всі права, гарантовані Конституцією та законами України, а також має право на всебічне розслідування обставин її зникнення та встановлення її місцеперебування.

Набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»).

Статтею 20 цього ж Закону визначено, що розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, припиняється не пізніше ніж через три дні з дня встановлення місця перебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи з повідомленням про це її близьких родичів та членів сім`ї, а також заявника, якщо заявник не є близьким родичем та членом сім`ї. Про припинення розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин, невідкладно робиться відмітка в Реєстрі.

Таким чином, оскільки відповідач 28 листопада 2024 року був призваний на військову службу за контрактом, і відомостей про припинення ним зазначеної служби відповідно до чинного законодавства матеріали справи не містять, суд доходить висновку про необхідність зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

Разом із тим, суд зауважує, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, учасники справи не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідних клопотань.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.251, 253, 260, 261, 353, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зупинити до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти з дня її проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду Рівненської області І.В. Оборонова