У х в а л а

9 вересня 2025 року

м. Київ

Справа № 537/388/24

Провадження № 61-7396ск25

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А ознайомився з касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця)

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 жовтня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 травня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_2 (далі - позивачка) до скаржниці за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович Надії Василівни - про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на майно в порядку спадкування та

в с т а н о в и в:

1. 12 червня 2025 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

2. За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.

3. Оскільки касаційна скарга не відповідає низці вимог ЦПК України, її слід залишити без руху.

(1) Щодо підстав касаційного оскарження

4. За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Скаржниця такі підстави не конкретизувала.

4.1. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

(1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);

(2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

(3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);

(4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

4.2. За змістом наведених приписів особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).

4.3. Скаржниця у касаційній скарзі зазначила, що підставою касаційного оскарження є пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України. Обґрунтувала тим, що відсутній висновок Верховного Суду «з питання часу припинення шлюбу на підставі судового рішення, яке не було зареєстроване в органах реєстрації актів цивільного стану та було винесене до 1969 року (до набуття законної сили Кодексом про шлюб та сім`ю УРСР) в РРФСР». Стверджує, що суди попередніх інстанцій неправильно визначили момент припинення такого шлюбу, що зумовило хибний висновок про наявність подружніх відносин на момент смерті члена цього подружжя - ОСОБА_3 . Однак скаржниця не вказала, які саме норми законодавства України, щодо яких відсутній висновок Верховного Суду, неправильно застосували чи порушили суди попередніх інстанцій. Тому має конкретизувати зазначену підставу касаційного оскарження.

(2) Щодо дотримання принципу рівності

5. За змістом пункту 7 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги. До касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет (речення перше пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

5.1. Скаржниця додала до касаційної скарги, зокрема, квитанцію про сплату судового збору. Однак не додала копії цього документа для інших учасників справи.

5.2. ЦПК України не передбачає для особи, яка оскаржує судові рішення, можливості визначати, які матеріали, що додаються до касаційної скарги, не надавати іншим учасникам справи. Більше того, якби скаржниця подала касаційну скаргу разом із доданими до неї матеріалами в електронній формі через електронний кабінет, інші учасники справи, які мають такий кабінет, теж не були б обмежені у можливості ознайомлення з відповідними додатками. Тому скаржниця має надати копії додатків до касаційної скарги, яких не вистачає, для інших учасників справи.

(3) Щодо сплати судового збору

6. Скаржниця додала до касаційної скарги квитанцію до платіжної інструкції про сплату 12 червня 2025 року 11 027,40 грн судового збору. Розмір сплаченого збору не пояснила.

6.1. До касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

6.2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).

6.3. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

6.4. За змістом підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

6.5. За змістом підпунктів 1 і 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий мінімум згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» із 1 січня 2024 року становив 3 028,00 грн.

6.6. У січні 2024 року скаржниця звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю позивачки (далі - мати), а ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , - батьком (далі - батько);

- встановити факт прийняття матір`ю спадщини, що відкрилася після смерті батька, на 1/6 частку в квартирі АДРЕСА_1 (далі - квартира), яка належала батьку на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів Полтавської області 23 грудня 1997 року згідно з розпорядженням від 23 грудня 1997 року № 6944/2;

- визнати за позивачкою в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері право власності на належну останній 1/2 частку в квартирі.

Суд першої інстанції задовольнив позов частково: встановив факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 є матір`ю позивачки, та визнав за останньою в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частки в квартирі; відмовив у задоволенні іншої частини вимог. Апеляційний суд погодився з цим рішенням і залишив його без змін.

Скаржниця оскаржила судові рішення в цілому, тобто щодо двох вимог немайнового характеру й однієї вимоги майнового характеру.

6.7. У разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи (абзац перший частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

6.8. Точний розмір судового збору скаржниця має розрахувати самостійно на підставі документів, які можуть підтвердити дійсну квартири, за формулою: ((вартість квартири х 1 %) + (3 028,00 грн х 0,4 х 2 вимоги немайнового характеру)) х 200 %.

За відсутності таких документів - сплатити судовий збір відповідно до його максимального розміру: (3 028,00 грн х 10) +(3 028,00 грн х 0,4 х 2 вимоги немайнового характеру х 200 %) = 35 124,80 грн. Оскільки скаржниця сплатила 11 027,40 грн, то за відсутності документів про дійсну вартість квартири повинна буде доплатити 24 097,40грн судового збору.

Реквізити для оплати: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення платежу: *;101; НОМЕР_1 ; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 (Касаційний цивільний суд), справа № 537/388/24.

6.9. Скаржниця має надати суду документ про доплату судового збору у розмірі, визначеному за законом, із такою кількістю копій, яка відповідає кількості інших учасників справи (пункти 1 і 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

(4) Щодо строку на усунення недоліків касаційної скарги

7. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК України). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).

7.1. Для усунення вказаних в ухвалі недоліків Верховний Суд встановлює десятиденний строк з дня її вручення скаржниці. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржниці.

Керуючись статтями 185, 260, 261, 392, 393 ЦПК України,

у х в а л и в :

1. Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 жовтня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 13 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович Надії Василівни - про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на майно в порядку спадкування.

2. Встановити для усунення недоліків касаційної скарги десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима