У Х В А Л А

03 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 134/1021/24

провадження № 61-12157св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Ігнатенка В. М.

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Литвиненко І. В., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сулика Роман Андрійович, на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 червня 2024 року у складі судді Кантонистої О. О. та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2024 року в складі суддів Голоти Л. О., Медвецького С. К., Рибчинського В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просив :

- визнати за ним право на частку прав та обов`язків забудовника щодо незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку з медичним закладом за адресою:

АДРЕСА_1 ;

- визнати за ним право власності на частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1399, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля Suzuki SX-4, державний номерний знак НОМЕР_1 , у розмірі 398193,00 грн;

стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію 1/2 вартості медичного устаткування, меблів, побутової техніки та оргтехніки загальною вартістю 905180,00 грн., які використовуються ОСОБА_2 для підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 452590,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що з 01 серпня 2010 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 березня 2024 року розірвано. За час шлюбу за спільні кошти ними було придбано вищевказане майно, з приводу поділу якого на даний час між ними виник спір.

Одночасно із позовною заявою позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив:

- накласти арешт на автомобіль Suzuki SX-4, державний номерний знак

НОМЕР_1 , 2021 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , заборонивши ОСОБА_2 його відчуження та використання до проведення автотоварознавчої експертизи у даній справі;

- заборонити ОСОБА_2 здійснення будь-яких дій, спрямованих на будівництво, реконструкцію, демонтаж чи іншу зміну технічного стану незавершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку з медичним закладом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 здійснення будь-яких дій, спрямованих на відчуження або переміщення майна з його фактичного місця перебування за адресою: АДРЕСА_1 за будь-якою іншою адресою або в будь-яке інше приміщення, а саме: медичного обладнання (УЗД-апарат вартістю на момент придбання - 19000 доларів США (згідно курсу встановленого НБУ 39,72 грн. за 1 долар США на 13.05.2024, що є еквівалентом 754680,00 грн.), кардіограф вартістю 70000,00 грн.; 6 (шість) ультрафіолетових ламп вартістю 1000 грн. кожна, 5 (п`ять) маніпуляційних столів вартістю 2500 грн. кожен, 4 (чотири) пеленальних столики вартістю 2000 грн. кожен); меблів (7 (сім) кушеток вартістю 3000 грн. кожна, 5 (п`ять) письмових столів вартістю 1000 грн. кожен, 3 (три) шафи для одягу вартістю 1500 грн. кожна, 3 (три) книжкові шафи вартістю 1500 грн. кожна, кухонні меблі вартістю 6000 грн.); побутової техніки та оргтехніки (3 (три) портативні комп`ютери вартістю 14000 грн. кожен, 3 (три) принтери вартістю 5000 грн. кожен, 2 (два) холодильника вартістю 8000 грн. кожен, пристрій безперебійного живлення вартістю 10000 грн., 3 (три) портативні комп`ютери вартістю 14000,00 грн. кожен, 3 (три) принтери вартістю 5000 грн. кожен).

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач може відчужити спірний автомобіль, що унеможливить проведення експертизи та в цілому ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позову. Відповідач використовує цей автомобіль, відтак його залишкова вартість постійно знижується. Автомобіль може бути пошкоджений чи знищений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що призведе до значної або повної втрати його вартості.

Спірний житловий будинок з медичним закладом за адресою: АДРЕСА_1 наразі незавершений будівництвом та не введений в експлуатацію, тому будь-яке продовження будівельних робіт, внесення конструктивних змін, зміна технічного стану вплине на його вартість та ступінь готовності. Продовження будівництва призведе до зміни розміру часток і негативно вплине на виконання рішення суду у справі.

Предметом спору у цій справі також є медичне обладнання, меблі, побутова техніка та оргтехніка, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідач здійснює підприємницьку діяльність. Враховуючи, що остання має постійний безперешкодний доступ до цього майна, вона може, з метою уникнення поділу, його відчужити або приховати.

Зважаючи на зазначене, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог щодо поділу спільного майна подружжя.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 6 червня 2024 року, яка залишена без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2024 року,у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що подана позивачем заява про забезпечення позову ґрунтується лише на факті розірвання шлюбу між сторонами, що не є тією обставиною, яка б свідчила про можливе ускладнення чи унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення в цій справі. Інших доводів, належних та допустимих доказів в розумінні ЦПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову, та які би свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, стороною позивача не зазначено та не надано. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на можливість відчуження чи приховування відповідачем майна не може свідчити про утруднення та/або неможливість виконання рішення у справі в разі задоволення позову.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наявність підстав вважати, що незастосування заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі його задоволення..

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат

Сулика Р. А., засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 червня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2024 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення заяви про забезпечення позову.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 червня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2024 року, витребувано справу із суду першої інстанції.

13 листопада 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 03 липня 2025 року призначив справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Згідно протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів

від 29 серпня 2025 року, у зв`язку із перебуванням у відпустці суддів Фаловської І. М., Ситнік О. М. та Карпенко С. О. для розгляду касаційної скарги визначено колегію суддів: головуючий суддя - Ігнатенко В. М., склад колегії суддів: Грушицький А. І., Калараш А. А., Литвиненко І. В., Сердюк В. В.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що з тих підстав, що судами не врахований той факт, що позивач відчужив спірний автомобіль не в інтересах сім`ї, а виключно з метою приховання спільно нажитого майна подружжя шляхом укладення удаваного правочину з матір`ю за заниженою вартістю. Будь-яких доказів на підтвердження доводів відповідача щодо продажу вказаного автомобіля з метою погашення боргів подружжя, останньою не надано.

Суди не пересвідчились у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не встановили відомості про особу власника спірного автомобіля, не дослідили питання співмірності заходу забезпечення позову позовним вимогам.

Позиція інших учасників справи

Інші учасники не скористались своїм правом на подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу протягом строку, встановленого в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією

з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається

ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав

і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій

їх реалізації.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30,32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвала суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову, яка залишена без змін судом апеляційної інстанції, відсутня в переліку ухвал, які підлягають оскарженню у касаційному порядку відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі

№ 753/22860/17, провадження № 14-88цс20, сформульовано правовий висновок, який також викладено у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20, провадження № 12-90гс20, про те, що з огляду на відсутність у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України серед ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, ухвали цього суду про відмову у забезпеченні позову (пункт 4 частини першої статті 353 ЦПК України), неможливим є як касаційне оскарження такої ухвали, так і касаційне оскарження постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін. Це обмеження права на оскарження не шкодить суті права особи, зацікавленої у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.

Отже, ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову та постанова суду апеляційної інстанції про залишення такої ухвали без змін не можуть бути предметом касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, потрібно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17, провадження № 14-53цс19, зазначила, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити.

Зважаючи на викладене, оскільки Верховний Суд помилково відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сулика Р. А., на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 червня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2024 року, які не підлягаютькасаційному оскарженню, касаційне провадження необхідно закрити.

Відповідно до частини другої статті 396 ЦПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Верховний Суд зазначає, що під час вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для його касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 389, 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сулика Роман Андрійович, на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 червня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. М. Ігнатенко

Судді А. І. Грушицький

А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк