Провадження № 2/643/4597/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Волошко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс»

до ОСОБА_1

про стягнення 84 420, 00 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (далі позивач) звернулося до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 84 420, 00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 27 000, 00 грн., заборгованість за процентами 43 920, 00 грн., заборгованість за пенею 13 500, 00 грн. Крім того, позивач просив суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422, 40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 15.05.2024 року між ТОВ «Авентус України» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 7892235, на підставі якого відповідачу були видані кредитні кошти. 27.11.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем було укладено Договір відступлення прав вимоги № 27.11/24-Ф, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Однак відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість. У зв`язку з цим позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою від 30.06.2025 року Салтівський районний суд міста Харкова прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі № 643/10278/25, розгляд справи вирішив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначив на 01.08.2025 року.

Відповідачем подані до суду пояснення у справі, відповідно до змісту яких остання зазначає, що вона розлучена, самостійно виховує двох неповнолітніх дітей віком 9 та 3 роки, матеріальне становище дуже скрутне, стабільного доходу не має. Відповідач зазначає, що кредит було взято у складних життєвих обставинах, погашення не здійснювала через відсутність коштів, живе виключно на гуманітарну та соціальну допомогу. Також остання вказує, що позивач застосовує незаконний тиск дзвінки на телефони колишніх колег, друзів, погрози, постійне переслідування сторонніх осіб. У зв`язку з чим, відповідач просить суд врахувати її скрутне становище, відсутність доходів, порушення позивачем етичних норм та законодавства, звільнити її від сплати санкцій, пені, штрафів, судового збору та відмовити у позові повністю.

Представником позивача подані додаткові пояснення по справі, відповідно до змісту яких останній зазначає, що відповідач не заперечує факту укладання кредитного договору, не ставить під сумнів факт отримання грошових коштів та не заявляє недійсність договору. Щодо посилання відповідача на складне матеріальне становище відповідач зазначає, що відповідач не надає жодного належного доказу, який би підтверджував його фінансову неспроможність, особисті життєві обставини боржника не звільняють його від обов`язку повернення кредиту. Щодо твердження відповідача про незаконні дії позивача, то вони є голослівними, не підкріпленими жодним доказом (наприклад: скаргами, заявами, записами розмов тощо). Щодо вимоги про звільнення від сплати штрафів, пені та судового збору повивач зазначає, що відповідач не оспорює ці умови, не заявляє клопотання про визнання договору недійсним, а отже підстави для зменшення чи скасування відповідальності відсутні.

01.08.2025 року судове засідання відкладено на 11.09.2025 року.

11.09.2025 року відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток через підсистему «Електроний суд».

Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» (Товариство) та відповідачем (Позичальник) було укладено Договір про споживчий кредит № 7892235 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого Товариство надає Позичальнику кредит у розмірі 21 000, 00 грн., кредит надається строком на 360 днів з 15.05.2024 року, термін дати повернення кредиту за надання кредиту та процентів за користування кредитом 10.05.2025 року.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

За умовами кредитного договору сума кредиту становить 21 000, 00 грн. (п. 1.3 Кредитного договору); кредит надається строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.4).

Відповідно п. п. 1.5.1, 1.5.2 за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов:

- стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору;

- знижена процентна ставка 1, 125 % в день та застосовується відповідно до наступних умов, якщо Споживач до 04.06.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою;

Денна процентна ставка на дату укладання Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,50% в день; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1,48% в день (п. 1.7 Кредитного договору).

Згідно з п. 3.1. Кредитного договору, проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № 5354-32ХХ-ХХХХ-5737.

Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору (п. 2.4 Кредитного договору).

Пунктом 9.2 Кредитного договору передбачено, що Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами Сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 1.4 Договору (включно), а у випадку якщо після закінчення вказаного строку, за Договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, Договір продовжує діяти до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним.

Цей Договір украдається шляхом направлення його тексту, підписаного зі Сторони Товариства електронним підписом, Споживачу в Особистий кабінет/мобільний застосунок «CreditPlus» для ознайомлення та підписання. Підпис Товариства створюється на Договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим Сторонами в укладеному між Сторонами Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що створений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Споживача на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору (п. 9.6 Кредитного договору).

22.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено Додаткову угоду (далі Додаткова угода) до Договору № 7892235 про надання споживчого кредиту від 15.05.2024, відповідно до якої ТОВ «Авентус Україна» та відповідач домовились збільшити суму кредиту на 6 000, 00 грн. та визначили, що сума кредиту(загальний розмір) складає: 27 000, 00 грн., і відповідно до цієї суми провели розрахунки загальних втрат за кредитом.

Дана Додаткова угода та Додаток № 1 в редакції від 22.05.2024 року є невід`ємною частиною Договору. Всі терміни та скорочення, що використовуються в цій Додатковій угоді мають таке ж значення, що і в Договорі (п. 7 Додаткової угоди).

На підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» зобов`язань щодо перерахування коштів за Кредитним договором суду надано Лист ТОВ «ПЕЙТЕК» вих. № 6 від 19.05.2025, відповідно до якого ТОВ «ПЕЙТЕК» є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг. Відповідно до отриманої ліцензії від Національного банку України (рішення від 29.05.2023 № 21/990-РК), що переоформлена Національним банком України 24.05.2024 (витяг Національного банку України із Державного реєстру фінансових установ про внесення 24.05.2024 запису до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензій), Товариство надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Між Товариством та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів №190122-1 від 2022-01-19. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ«АВЕНТУС УКРАЇНА»:15.05.2024 року на суму 21 000, 00 грн. Номер транзакції в системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 46434952. Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .

27.11.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» (далі Кредитор) та ТОВ «Діджи Фінанс» (далі Новий Кредит) було укладено договір факторингу № 27.11/24-Ф, згідно з п. 1.1 за цим Договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядженні Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Перелік від Клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього Договору.

Разом із підписанням Акту прийому-передачі Реєстру Боржників Клієнт передає Фактору Додаткову інформацію до Реєстру Боржників згідно Додатку № 2 до Договору (п. 1.2 Договору).

Права вимоги вважаються прийнятними Фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акту прийому-передачі Реєстру Боржників Додаток № 3 (п. 1.6 Договору).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідач має заборгованість у розмірі 84 420, 00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 27 000, 00 грн., заборгованість за процентами 43 920, 00 грн., заборгованість за пенею 13 500, 00 грн.

Направлена позивачем досудова вимога № -АВ від 08.04.2025 про погашення боргу відповідачем задоволена не була.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частина 2 ст. 1056-1 ЦК визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 2 ст. 517 ЦК боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Стаття 610 ЦК передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Факт підписання Кредитного договору № 7892235 від 15.05.2024 та додатків до нього, Додаткової угоди до Договору № 7892235 від 22.05.2024 року та додатків до неї, паспорту споживчого кредиту відповідач у своїх пояснення не спростував.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 7892235 від 15.05.2024 встановлено, що ОСОБА_1 станом на 27.11.2024 (дату відступлення права вимоги) має заборгованість в сумі 84 420, 00 грн, яка підтверджена проведеним позивачем розрахунком, який відповідачем не спростовано.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що сума заборгованості відповідача за основним боргом у розмірі 27 000, 00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами у розмірі 43 920, 00 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача вищенаведеної суми грошових коштів.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за кредитним договором, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Посилання відповідача у своїх поясненнях щодо неможливості сплати боргу через своє скрутне матеріальне становище та відсутність доходів суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до положень ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, скрутне матеріальне становище не звільняє особу від виконання обов`язку повернення кредиту.

Відтак, вказані доводи відповідача суд вважає безпідставними та не приймає до уваги.

Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені в сумі 13 500, 00 грн., суд зазначає наступне.

Зі змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення Позичальником виконання грошового зобов`язання за Договором, відповідно до якого Позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), Позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню Кредитодавцем (позикодавцем).

Воєнний стан в Україні введений з 24 лютого 2022 року та на даний час не скасований. При цьому, розмір пені за невиконання умов Договору укладеного 15.05.2024 року становить 13 500, 00 грн. та нарахований позивачем у період дії в Україні воєнного стану.

Частиною першою ст. 598 ЦК передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що сплата відповідачем пені, нарахованої за невиконання умов Договору про надання грошових коштів у позику № 7892235 від 15.05.2024 в сумі 13 500, 00 грн. підлягає списанню позивачем (позикодавцем) у зв`язку з прямою нормою закону, викладеною у п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК.

За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 70 920, 00 грн., з яких 27 000, 00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 43 920, 00 грн. заборгованість за процентами, в межах строку визначеного Договором, а позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 13 500, 00 грн. не підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Положеннями ч. ч. 1 та 3 ст. 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).

При цьому, за приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов`язки за кредитним договором, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

Що стосується понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000, 00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (ст. 30 зазначеного Закону).

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду:

-договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025, укладений між позивачем та адвокатом Білецьким Б.М.;

-свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5618/10 на ім`я Білецького Б.М.;

-детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М.;

-додаткову угоду № 7892235 від 02.04.2025 до Договору № 42649746 від 01.01.2025, укладена між позивачем та адвокатом Білецьким Б.М.;

-Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 31.03.2025.

Згідно Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М. та Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 31.03.2025, адвокатом Білецьким Б.М. виконані роботи на загальну суму 6 000, 00 грн.:

-правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи фінанс» - 2,5 години 1 500, 00 грн.;

-складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи 2,5 годин 1 500, 00 грн.;

-формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 750, 00 грн.;

-консультація щодо документів та доказів надання юридичних консультацій щодо правильності оформлення і подачі документів, оцінка їх сили у судовому процесі 750, 00 грн.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

З огляду на вищевикладене, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є типовою та нескладною, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, який об`єктивно підтверджується матеріалами справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, критерії розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги той факт, що позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн.

Керуючись статтями 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» заборгованість по тілу кредиту у розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч) грн. 00 коп., заборгованість за процентами у розмірі 43 920 (сорок три тисячі дев`ятсот двадцять) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 035 (дві тисячі тридцять п`ять) грн. 02 коп., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (м. Київ, вул. Авіаконструктора І. Сікорського, буд. 8; ).

6. Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 11.09.2025 року.

Суддя Н.В. Новіченко