Справа № 0306/4260/2012
Провадження № 4-с/159/6/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю:

секретаря судового

засідання Гусар Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) начальника Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушніра Сергія Миколайовича щодо не зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаною скаргою.

Скарга обґрунтована тим, що 04.07.2025 року заявник звернувся до нотаріуса з питанням про відчуження належного йому нерухомого майна та дізнався про обтяження/арешту його нерухомого майна, що було накладено Ковельським відділом державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

04.07.2025 року ОСОБА_1 отримано Інформаційну довідку № 434212630 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

07.07.2025 року ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арештів та інших обтяжень з його майна, що були накладені відділом державної виконавчої служби.

10.07.2025 року ОСОБА_1 отримано відповідь відділу державної виконавчої служби № 113650/25 від 09.07.2025 року, в якій зазначено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна існує наступне обтяження щодо майна скаржника: обтяження № 379887: зареєстроване 18.03.2013 на підставі постанови ДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 37024563 від 14.03.2013; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_1 .

Крім цього, відділом ДВС у відповіді зазначена наступна інформація щодо обтяження № 379887: при здійсненні пошуку інформації в Автоматизованій системі виконавчого провадження у розділах «Пошук ВД/ВП (спецрозділ)» «Пошук ВД/ВП», «Пошук ВД/ВП (архів)» встановлено, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 37024563 по виконанню виконавчого листа Ковельського міськрайонного суду Волинської області № 0306/4260/2012 від 21.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в розмірі 146 409,09 грн. в солідарному порядку. 28.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення ВП на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС). Вищевказаний виконавчий документ повторно до відділу державної виконавчої служби до примусового виконання не пред`являвся.

Оскільки арешт на майно заявника накладений в рамках виконавчого провадження, матеріали якого знищені, питання про зняття арешту державним виконавцем вирішено не було, а тому наявність зазначеного арешту, на думку заявника, є обмеженням його прав та є безпідставним.

Враховуючи викладене, заявник просив: визнати протиправною бездіяльність начальника Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушніра Сергія Миколайовича щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови № ВП 37024563 від 14.03.2013 року (номер запису про обтяження 379887, дата реєстрації: 18.03.2013; індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 966473 від 19.03.2013); зобов`язати начальника Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешти, накладені на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № ВП 37024563 (номер запису про обтяження 379887, дата реєстрації: 18.03.2013, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 966473 від 19.03.2013 09:26:04, Онишкевич Алла Юріївна, Реєстраційна служба Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, Волинська область), накладені на підставі постанови ВП37024563, виданої 14.03.2013, видавник: Старший державний виконавець Поліщук О.В.; вид обтяження: арешт нерухомого майна; опис предмета обтяження: все майно.

В судове засідання представник заявника адвокат Ткачук О.В. подав суду заяву про розгляд справи у відсутності скаржника та його представника. Просив скаргу задовольнити повністю.

Представник Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Решта учасників справи в судове засідання не з`явились без повідомлення причин, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що скарга є підставною та підлягає до задоволення.

Так, судом встановлено, що 26.07.2012 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором.

Відповідно до вказаного рішення вирішено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 5МК/2007/840-МК/172-К від 25.12.2007 року в розмірі 146409,09 грн. в солідарному порядку. Крім цього, вказаним рішенням суду вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» судові витрати по справі в сумі 1464,09 грн. в рівних долях з кожного.

Як вбачається із зазначеного рішення, заборгованість боржників виникла по кредитному договору № 5МК/2007/840-МК/172-К від 25.12.2007 року.

13.02.2013 року у справі видано відповідні виконавчі листи.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 434212630 від 04.07.2025 року встановлено, що на все майно, належне ОСОБА_1 , накладено арешт у виконавчому провадженні № ВП 37024563 (номер запису про обтяження 379887, дата реєстрації: 18.03.2013, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 966473 від 19.03.2013 09:26:04, Онишкевич Алла Юріївна, Реєстраційна служба Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, Волинська обл.), накладені на підставі постанови ВП37024563, виданої 14.03.2013, видавник: Старший державний виконавець Поліщук О.В.; Вид обтяження: арешт нерухомого майна; Опис предмета обтяження: все майно.

З листа Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 113650/25 від 09.07.2025 року встановлено, що, згідно інформації, яка міститься у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна існує наступне обтяження щодо майна ОСОБА_1 за № 13352810 зареєстроване 07.12.2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП 35586413. При здійсненні пошуку інформації в Автоматизованій системі виконавчого провадження у розділах «Пошук ВД/ВП (спецрозділ)» «Пошук ВД/ВП», «Пошук ВД/ВП (архів)» встановлено, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 37024563 по виконанню виконавчого листа Ковельського міськрайонного суду Волинської області № 0306/4260/2012 від 21.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в розмірі 146409,09 грн. в солідарному порядку. 28.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення ВП на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС). Вищевказаний виконавчий документ повторно до ДВС до примусового виконання не пред`являвся.

Зважаючи на такі обставини, у суду є всі підстави вважати, що зазначене вище обтяження у виді арешту всього нерухомого майна заявника було пов`язане саме з примусовим виконанням зазначеного судового рішення.

Згідно ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.10.2020 року, замінено первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Морган Кепітал» по примусовому виконанню рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.07.2012 року у даній справі.

Згідно ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.10.2021 року, замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Морган Кепітал» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» по примусовому виконанню цього ж рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.07.2012 року у справі № 0306/4260/12.

Цією ж ухвалою у задоволені заяви ТОВ «ФК ФОРТ» щодо видачі дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання в даній справі відмовлено.

06.06.2019 року приватним виконавцем Пирога С.С. було відкрито ВП № 59295939, за яким примусовому виконанню підлягав виконавчий лист із залишком суми заборгованості за виконавчим листом у розмірі 125914,79 грн. За вказаним виконавчим провадженням стягувачем було ТОВ «ФК ФОРТ».

13.11.2024 року між стягувачем за ВП № 59295939, ТОВ ФК ФОРТ» та ТОВ «ІНКОМ-ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 91-13-11/24. Між сторонами вказаного договору підписано відповідний акт прийому-передачі.

Крім цього, відповідно до акту приймання-передачі від 13.11.2024 року, ТОВ «ФК ФОРТ» передав ТОВ «ІНКОМ-ФІНАНС» заяву про повернення стягувачу виконавчого листа.

На виконання умов договору факторингу № 91-13-11/24 від 13.11.2024 року, ТОВ «ІНКОМ-ФІНАНС» сплатило ТОВ «ФК ФОРТ» визначену суму грошових коштів у розмірі 65100,00 грн.

Згідно договору про відступлення права вимоги від 13.11.2024 року, укладеного між ТОВ «ІНКОМ-ФІНАНС» та громадянкою України ОСОБА_4 , ТОВ «ІНКОМ-ФІНАНС» передало ОСОБА_4 право вимоги заборгованості за кредитним договором № 5МК/2007/840-МК/172-К від 25.12.2007 року.

Таким чином, право вимоги за кредитним договором № 5МК/2007/840-МК/172-К від 25.12.2007 року, в тому числі за виконавчим листом, перейшли до ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15.01.2025 року виконавчим комітетом Ковельської міської ради, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ковелі Волинської області.

Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. від 22.11.2024 року, за заявою стягувача - ТОВ «ФК ФОРТ», в межах ВП № 59295939, винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Крім цього, цією ж постановою приватного виконавця припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Таким чином, судом встановлено, що після повернення виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 та інших осіб кредитної заборгованості, особа, яка придбала право вимоги, підтвердила повне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Судом встановлено, що, станом на день розгляду даної скарги, відсутні будь-які виконавчі документи, видані на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.07.2012 року у справі № 0306/4260/12 та які стосуються кредитного договору № 5МК/2007/840-МК/172-К від 25.12.2007 року.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом

1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Направлення виконавчого провадження за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби на підставі ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» не встановлює прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Однак, скарга заявника обґрунтована тим, що на заяву представника ОСОБА_1 від 04.07.2025 року про зняття арешту, керівник відділу державної виконавчої служби відмовився зняти арешт з майна боржника.

Суд враховує, що застосування керівником відділу державної виконавчої служби наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, представник ОСОБА_1 вказав, що останній не є боржником у жодному виконавчому провадженні.

Зазначена обставина підтверджується і згаданим вище листом органу ДВС № 113650/25 від 09.07.2025 року.

За таких обставин, суд обґрунтовано вважає доцільним скасувати арешт, накладений на все майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України),

а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі №127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21) зазначено, що «арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню. Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі №161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

[…] встановивши відсутність виконавчих проваджень щодо виконання виконавчого листа № 127/1541/14-ц та враховуючи те, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2020 року визнано виконавчий лист, виданий 28 липня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області щодо боржника ОСОБА_1 у справі № 127/1541/14-ц за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08 серпня 2006 року № ML-В00/225/2006, таким, що не підлягає виконанню, оскільки борг за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 прощений (анульований), заборгованість за кредитним договором, у тому числі і та, яка стягнута за рішенням суду у справі № 127/1541/14-ц, відсутня, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання неправомірною бездіяльності виконавчої служби та зняття арешту, накладеного на все майно ОСОБА_1, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність».

Отже, наявність нескасованого арешту на майно боржника без чинного виконавчого провадження і вимог з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на володіння своїм майном.

У даній ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно ОСОБА_1 , унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа після повернення його стягувачу.

Крім цього, слід зазначити, що наявність протягом тривалого часу (більше 12 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про те, що незняття органом державної виконавчої служби арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є порушенням майнових прав ОСОБА_1 , а тому ці права підлягають судовому захисту шляхом скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За таких обставин та враховуючи відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, такий арешт майна боржника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 273, 280-282 ЦПК України, на підставіст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 328, 391, 392 ЦК України, ст.ст. 2, 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції С.Кушніра щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна.

Зобов`язати уповноважених осіб Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт, накладений на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у виконавчому провадженні № ВП 37024563 (номер запису про обтяження 379887; дата реєстрації: 18.03.2013; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 966473 від 19.03.2013 09:26:04, ОСОБА_5 , Реєстраційна служба Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області. Волинська обл.), на підставі постанови ВП37024563, виданої 14.03.2013 (видавник: Старший державний виконавець Поліщук О.В.; Вид обтяження: арешт нерухомого майна; Опис предмета обтяження: все майно).

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 05 вересня 2025 року.

Головуючий:П. Ю. Бойчук