СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/741/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Єросової І.Ю.,

за участю секретаря Хвостенка О.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора (03148, м.Київ, вул.Гната Юри, 9), Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Борейко Максим Валерійович (02002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 11-б, офіс 711/1), Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) про визнання права власності та зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2024 адвокат Воронюк С.О., який представляє інтереси позивача ОСОБА_3 ,, звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, у якому просить визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) право власності на частину чотирикімнатної квартири, загальною площею 124,40 м2, житлова площа 64,50 м2 за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, а також зняти арешт з 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про обтяження 51899719, дата да час державної реєстрації 27.09.2023 15:38:10, який зареєстрований приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Борейком Максимом Валерійовичем на підставі постанови про арешт майна боржника від 27.09.2023 у ВП НОМЕР_7.

Дана позовна заява обґрунтовується тим, що 14.09.1984 в Книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено відповідний запис за №4349 та видано Свідоцтво про укладання шлюбу НОМЕР_2 , який посвідчено факт укладення шлюбу між батьками позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

01.10.1985 у шлюбі народилася донька, яка є позивачем у даному провадженні та одночасно спадкоємцем ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер спадкодавець ОСОБА_5 , який є батьком позивача. Внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, спадкоємцями якої за законом першої черги у відповідності до вимог ст.ст.1216, 1218, 1220, 1221, 1258, 1261, 1267 та ч.3 ст.1268 ЦК України є його дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (відповідач) та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивач), які на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявили про відмову від спадщини.

Дванадцята київська державна нотаріальна контора завела Спадкову справу №1256/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та зареєструвала у Спадковому реєстрі за №68248567 від 06.09.2021, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66283297 від 06.09.2021, а також інформаційною довідкою №66282248 від 06.09.2021 зі Спадкового реєстру.

У свою чергу, спадкоємець ОСОБА_3 17.10.2023 поштовим відправленням надіслала до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори заяву від 12.10.2023 з проханням видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку спадкового майна - квартири АДРЕСА_3 .

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 28.11.2023 № 625702/31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з накладеним арештом на квартиру зокрема згідно з постановою приватного виконавця Борейко М.В. від 27.09.2023 у ВП НОМЕР_7.

Постановою приватного виконавця Борейко М.В. від 26.09.2023 було відкрито ВП НОМЕР_7 з примусового виконання Виконавчого листа №759/25646/21 від 23.06.2023, виданого Святошинським районним судом м.Києва на виконання рішення від 21.03.2023 у справі №759/25646/21 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця ОСОБА_5 за Кредитним договором №К50SGA0000091 від 13.11.2007 року.

Постановою приватного виконавця від 27.09.2023 у ВП № 72880475 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_4 , зокрема, на квартиру АДРЕСА_3 .

Таким чином, спадкоємець ОСОБА_3 після смерті свого батька ОСОБА_5 не може реалізувати своє право власності на спадкове майно за законом на частку спадкового майна квартири АДРЕСА_3 та отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом.

Крім того, представник позивача звернув увагу, що спадкоємець ОСОБА_3 не була учасником справи №759/25646/21 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця ОСОБА_5 . Кредитор спадкодавця АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не пред`являв будь-яких вимог до спадкоємця ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину померлого боржника ОСОБА_5 .

Спадкоємець ОСОБА_3 не є стороною та учасником у ВП НОМЕР_7 від 26.09.2023, що перебуває у провадженні приватного виконавця Борейко М.В., і не має прав та обов`язків у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

На даний час у провадженні Київського апеляційного суду перебуває справа №759/25646/21 (апеляційне провадження №22-ц/824/14100/2024) за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.03.2023 у справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.07.2024 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та зупинено дію рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.03.2023 у справі №759/25646/21 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Постановою приватного виконавця Борейко М.В. від 02..08.2024 зупинено ВП НОМЕР_7 у відповідності до вимог ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з прийняттям апеляційної скарги ОСОБА_3 до розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2024 для розгляду вказаного позову визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю.

Ухвалою суду від 05.09.2024 позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху.

18.09.2024 позивачем було усунено недоліки, а відтак, ухвалою суду від 20.09.2024 відкрито провадження, прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

22.10.2024 через систему «Електронний суд» третьою особою АТ КБ «ПриватБанк» скеровано до суду заяву з проханням продовжити строк на надання пояснень з огляду на необхідність підготовки правової позиції та витребування документів від інших підрозділів банку щодо іпотечного договору стосовно квартири АДРЕСА_4 .

31.10.2024 через систему «Електронний суд» надійшов відзив ОСОБА_4 , в якому представник відповідача вказує, що визнає пред`явлений позов у повному обсязі, та просить визнати за визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) право власності на частину чотирикімнатної квартири, загальною площею 124,40 кв. м, житлова площа 64,50 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, а також знати арешт із належної останній частки.

Водночас, 05.11.2024 до суду надійшла зустрічна позовна заява, у прийнятті якої ухвалою суду від 12.11.2024 відмовлено.

11.11.2024 надійшла заява представника АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Абібулаєвої Т.Г. про зупинення провадження, у задоволенні якої судом було відмовлено.

Крім того, 12.11.2024 представником позивача було скеровано до суду заперечення на заяву представника третьої особи -АТ КБ «ПриватБанк» про продовження строку для надання пояснень.

Ухвалою суду від 12.11.2024 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

22.01.2025 завідувачем Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори скеровано до суду копію спадкової справи №1256/2021 щодо ОСОБА_5

23.06.2025 через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Абібулаєвої Т.Г., в яких остання вказує, що вказана третя особа заперечує щодо задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачем не зазначено ким і в якому порядку порушене її право власності, що потребує його визнання саме в судовому порядку.

В позовній заяві не зазначено, яким чином порушено право власності позивача на частини квартири, як спадкової частки, і хто таке право оспорює. Станом на сьогодні жодних даних щодо оспорювання права власності в порядку спадкування позивача до позову не надано. Доказів протилежного до суду не надано.

Питання відмови нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування після батька стосується лише наявності арештів у кількості 4 шт. Позивачем не надано жодного належного і допустимого доказу, що підтверджує наявність обставин невизнання або оспорювання її права власності, яке за відсутності таких обставин має бути оформлене в нотаріальному порядку.

Окремо представник звернула увагу на ту обставину, що відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_7 від 20.11.2024 року арешт на майно скасовано ще 20.11.2024 року, так відповідно до п. 2 зазначено "Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення".

З урахуванням наведеного представник просить в частині позовної вимоги про визнання права власності - відмовити, а в частині зняття арешту - закрити провадження.

Також 23.06.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Дрьоміної Л.В. про поновлення процесуального строку на подання доказу. Дане клопотання обґрунтовується тим, що позивачем 23.05.2025 було отримано лист-роз`яснення від Дванадцятої київської державної нотаріальної контори про підстави відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто після закриття підготовчого провадження судом 12.11.2024 року. З огляду на наведене виникла необхідність у поновленні строку на подачу такого доказу.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Дрьоміна Л.В. просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з огляду на ті обставини, що фактично квартира належить відповідачу ОСОБА_4 , зареєстрованими у ній були позивач, відповідач та спадкодавець ОСОБА_5 . Відповідач перебувала у шлюбі зі спадкодавцем з 1984 року. Спадкодавець, який був батьком позивача, під час шлюбу уклав договір іпотеки, за який відповідач виступала майновим поручителем. Відтак, враховуючи, що квартири належить батькові на справі спільної сумісної власності, позивач має право успадкувати такої квартири.

Представник відповідача - адвокат Топчій П.І. у судовому засіданні зауважує, що відповідач у повному обсязі визнає пред`явлений позов. Крім того, підтверджує, що після відкриття спадщини існують боргові зобов`язання, які станом на день розгляду даного провадження не погашені. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_4 (відповідач) та донька ОСОБА_3 (позивач). Водночас, враховуючи специфіку боргових відносин, останні допускають правонаступництво, а відтак, саме вказані особи є боржниками за таким зобов`язанням. Наразі договір іпотеки є діючим.

Треті особи, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з`явилися. Разом з тим, від завідувача Дванадцятої Київської нотаріальної контори надійшов лист з проханням про проведення судового розгляду даної справи за відсутності уповноваженої особи контори.

Вислухавши доводи сторін провадження, дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали цивільної справи, а також проаналізувавши витребувану у нотаріуса копію спадкової справи ОСОБА_5 , суд доходить таких висновків.

Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту ч. 1 ст. 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів закріплені ч. 2 вказаної статті. Одним з таких є визнання права.

У свою чергу, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 5 Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_3 17.10.2023 звернулася до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак постановою від 28.11.2023 отримала відмову у його видачі з підстави накладення арешту на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_3 .

Водночас, такий арешт накладено на квартиру в рамках виконавчого провадження, в якому позивач не має жодного процесуального статусу. Беручи до уваги, що вказаної квартири належить її померлому батьку - ОСОБА_5 , який набув право спільної сумісної власності на дану квартиру, враховуючи, що вона постійно проживала в квартирі зі спадкодавцем, у визначений законом строк не зверталася до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, позивач вважає, що відповідачем порушено її право власності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У той же час, кожен доказ повинен відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності.

Так, відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Щодо критерію допустимості поданого стороною доказу законодавець встановив, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У свою чергу, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В силу ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Правила подачі доказів передбачені приписами ст. 83 ЦПК України. Так, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач до своєї позовної заяви долучила низку документів, зокрема, свідоцтво про смерть батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_3 від 22.03.2021, яким підтверджується факт того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 останній помер (т. 1 а.с. 18).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Із витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 26.11.2021 вбачається, що з 23.12.2004 року спадкодавець був зареєстрований та постійно проживав у квартирі АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 22).

В силу приписів ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відтак, з 21.03.2021 вважається відкритою спадщина щодо спадкового майна, належного померлому ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини, а місцем відкриття такої спадщини є Святошинський район м. Києва.

Позивач ОСОБА_3 зареєстрована за адсреою: АДРЕСА_2 , з 2001 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У той же час, відповідно до ст. 1219 Кодексу не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою; зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора).

У ході судового розгляду судом було витребувано із Дванадцятої Київської нотаріальної контори копію спадкової справи за фактом смерті ОСОБА_5 . Зі змісту скерованої суду копії спадкової справи №1256/2021 від 06.09.2021 вбачається, що спадкова справа заведена нотаріусом у зв`язку із надходженням претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк», яка обґрунтовується тим, що між ОСОБА_5 (боржником) та АТ КБ «ПриватБанк» (кредитором) укладено кредитний договір №К5OSGA00000091 від 13.11.2007 року. Водночас, боржник за даним договором помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а розмір заборгованості станом на день звернення до нотаріуса становить 1 054 108, 40 доларів США. З урахуванням наведеного, банк просив включити його вимоги у спадкову масу, а також повідомити спадкоємців про наявність заборгованості перед банком.

Судом із відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що ОСОБА_4 (відповідач) є майновим поручителем за вказаним кредитним договором.

Таким чином, з огляду на ту обставину, що боржник за вказаним кредитним договором помер, однак до дня смерті не виконав покладені на нього договором обов`язки, а характер описаних правовідносин за таким видом договору допускає правонаступництво, то кредитором було заявлено вимогу про сплату заборгованості до спадкоємців ОСОБА_5 .

Також судом проаналізовано зміст постанови нотаріуса Дванадцятої Київської нотаріальної контори від 28.11.2023, якою позивачу ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на накладення арешту на частину спадкового майна - квартиру АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 87). Вказані обставини також підтверджуються і самим позивачем у заявленому позові та долучених до нього документах, зокрема, постанові про арешт майна боржника від 27.09.2023 (т. 1 а.с. 46).

У свою чергу, зі змісту постанови про арешт майна боржника від 27.09.2023 вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Борейком М.В. накладено арешт на вказану квартиру в рамках виконавчого провадження НОМЕР_7 на підставі виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2023 у справі №759/25646/21. Предметом вказаного судового провадження є позов кредитора АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу спадкодавця кредитором.

Крім того, із вказаної постанови також вбачається, що позивач ОСОБА_3 не є стороною такого виконавчого провадження, а позов в рамках судового провадження №759/25646/21 до неї не був пред`явлений, що додатково підтверджує відсутність у неї статусу боржника в рамках даної справи.

Відтак, позивач посилається на положення ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», які закріплюють, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Разом з тим, з відкритих джерел - Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що станом на день розгляду позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 остаточне рішення у справі №759/25646/21 не прийнято, за результатами оскарження кредитором у касаційному порядку постанови Київського апеляційного суду від 30.10.2024 колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду прийнято рішення, оформлене постановою від 04.06.2025, про скасування постанови суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову банку та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Водночас, приватним виконавцем 20.11.2024 винесено постанову про зняття арешту із квартири АДРЕСА_3 , що позбавляє суд можливості досліджувати вимогу позивача про зняття арешту із квартири АДРЕСА_3 , оскільки відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі у разі, якщо відсутній предмет спору.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.09.2021 у справі №638/3791/20, відповідно до якої суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи, що станом на день ухвалення судом даного рішення вимога позивача про зняття арешту з квартири АДРЕСА_3 вже задоволена в інший спосіб, суд доходить висновку про необхідність закриття провадження в частині вимоги позивача про зняття арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису обтяження 51899719, дата та час державної реєстрації 29.07.2023 15:38:10, зареєстрованого приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Борейко Максимом Валерійовичем на підставі постанови про арешт майна боржника від 27.09.2023 у ВП НОМЕР_7.

Щодо заявлених позивачем вимог про визнання за нею права власності на частку квартири АДРЕСА_3 суд звертає увагу на таке.

На обґрунтування позиції про належність померлому батьку частини квартири АДРЕСА_3 позивач долучила копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 14.09.1984, яким засвідчено факт укладення шлюбу між ОСОБА_5 (батьком позивача) та ОСОБА_6 (мати позивача) (т. 1 а.с. 27), а також копію свідоцтва про право власності на квартиру серії НОМЕР_5 від 14.03.2001 року, відповідно до якого вказана квартира була набута дружиною спадкодавця - ОСОБА_4 на праві приватної власності у 2001 році, тобто під час шлюбу зі спадкодавцем (т. 1 а.с. 28).

Вказаним документами підтверджується факт того, що квартира АДРЕСА_3 набута спадкодавцем ОСОБА_5 та відповідачем під час шлюбу, а відтак, вона є об`єктом права спільної сумісної власності, правовий статус якої регламентується главою 26 ЦК України.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

В силу ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно з положеннями ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_5 за час життя не реалізував своє право на складення заповіту, у даному випадку мають місце відносини щодо спадкування за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

В силу ч. 1 ст. 1261 Кодексу, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, родинні зв`язки позивача ОСОБА_3 із спадкодавцем ОСОБА_5 підтверджуються долученою до позову позивачем копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 19.10.1985 (т. 1 а.с. 21).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У свою чергу, ч. 3 ст. 1268 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач постійно проживала зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, у визначений законом строк не зверталася із заявою про відмову від прийняття спадщини, а фактично відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивоване наявністю накладених на квартиру арештів.

Враховуючи, що такі арешти накладено в рамках проваджень, в яких відповідач є боржником за зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_5 , позивач звернулася до суду із позовом про визнання права власності.

Однак, представник відповідача у ході судового розгляду не заперечував щодо задоволення позову та засвідчив волю відповідача про визнання такого позову у повному обсязі.

Водночас, при вирішення даного спору позивачем не надано суду переконливих та достатніх доказів, які б свідчили про те, що відповідач ОСОБА_4 порушила, не визнала чи фактично оспорює право позивача ОСОБА_3 на належну їй за законом частку у квартирі АДРЕСА_3 , яку остання має право успадкувати після смерті батька ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги за законом.

У той же час, формулювання позовної заяви фактично свідчать про оскарження неправомірних, на переконання позивача, дій нотаріуса, який відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. У той же час, суд звертає увагу, що у даному провадженні позивачем не було пред`явлено позову до нотаріуса, який виніс постанову про відмову, а відтак, суд не вважає за можливе надати оцінку правомірності дій нотаріуса.

Таким чином, суд доходить висновку, що вимоги позивача про визнання права на частку в АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом до відповідача ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки відсутні порушення її прав відповідачем.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 255, 258, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 355, 368, 1216-1223, 1226, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора (03148, м.Київ, вул.Гната Юри, 9), Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Борейко Максим Валерійович (02002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 11-б, офіс 711/1), Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30) в частині визнання права власності - відмовити.

В частині вимоги про зняття арешту з частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису обтяження 51899719, дата та час державної реєстрації 29.07.2023 15:38:10, зареєстрованого приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Борейко Максимом Валерійовичем на підставі постанови про арешт майна боржника від 27.09.2023 у ВП НОМЕР_7 - закрити провадження.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Єросова