Справа №639/6716/25
Провадження №2/639/2294/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року Новобаварський районний суд міста Харкова у складі судді Баркової Н.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Національне агентство України з питань державної служби, Державна казначейська служба України про визнання незаконними процесуальних документів та відшкодування шкоди, нанесеної посадовими особами правоохоронних органів відповідно до ст.ст. 65, 67, 68 ЗУ «Про запобігання корупції», -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2025 року позивач ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку звернулась до Новобаварського районного суду міста Харкова з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третіми особами зазначивши Національне агентство України з питань державної служби, Державна казначейська служба України, і просить суд визнати незаконними процесуальні документи, складені з ознаками перевищення владних повноважень та зловживання службовим становищем та службового підроблення - Витяг із ЄРДР по КП №000326 від 01.08.2022 року із сфальшованою фабулою, сфальшоване повідомлення про підозру, сфальшований обвинувальний акт за підписами не доброчесних працівників правоохоронних органів ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на підставі статті 67 ЗУ « Про запобігання корупції»; Відшкодувати нанесену громадському діячу, голові Громадської організації «Екоцид.НЕТ» ОСОБА_1 моральну шкоду, шкоду честі, гідності та діловій репутації і та здоров`ю посадовими особами правоохоронних органів - суб`єктами дії статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України у сумі 1 100 000,00 грн. із подальшим регресом з винних осіб на підставі статті 68 ЗУ « Про запобігання корупції» ОСОБА_3 300 000,00 грн.; ОСОБА_10 300 000,00 грн.; ОСОБА_2 500 000,00 грн.; постановити окрему ухвалу на вимоги статті 262 ЦПК України та направити до Служби безпеки України та Державного бюро розслідувань для проведення досудового слідства по вчиненим кримінальним порушенням посадовими особами на виконанні функцій держави.

Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у вищевказаній цивільній справі зважаючи на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 4 КАС України спір може бути переданий на вирішення адміністративного суду, якщо хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст.19 КАС України визначено перелік справ у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При визначенні юрисдикції справи, перш за все необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач. Наявність у сторони публічно-владних управлінських функцій не відносить таку справу автоматично до справ адміністративної юрисдикції.

Для визначення ознак публічно-правового спору слід встановити, зокрема, наявність матеріально-правових відносин між учасниками спору. Публічно-правовий спір може виникати із конституційних, адміністративних, фінансових та інших правовідносин, зміст яких складає, з одного боку, обов`язок органу публічної адміністрації вчинити певний акт на користь особи і з іншого - право особи вимагати виконання цього обов`язку від органу публічної адміністрації як від носія владних повноважень. Більш того, особа повинна бути переконана у тому, що такі відносини перебувають у стані порушення норми або права.

Спираючись на норми Конституції, як норми прямої дії, якими визначено зміст прав та свобод, особа має можливість вимагати від держави в особі органів публічної адміністрації належної організації та безпосереднього виконання кореспондуючих обов`язків.

При цьому, не будь-яке порушення суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків кореспондує праву особи вимагати його припинення. Право на захист (задоволення позову) у особи - позивача в межах публічного охоронного відношення виникне за двох умов. По-перше, слід встановити обов`язок органу влади вчинити певну дію (прийняти рішення). По-друге, має бути доведено правову заінтересованість особи у виконанні цього обов`язку саме на її користь. Отже, закон має гарантувати особі право вимагати від органу публічної адміністрації виконання певного обов`язку на свою користь.

При цьому статтею 21 КАС України визначається розгляд кількох пов`язаних між собою вимог. Так згідно з ч.1 ст. 21 КАС України п озивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Відповідно до ч.ч.5,6 зазначеної статті в имоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач ОСОБА_1 фактично оскаржує дії та рішення суб`єктів владних повноважень працівників слідчо-прокуроських органів, оскільки просить визнати незаконними процесуальні документи, які, на думку позивача, складені з ознаками перевищення владних повноважень та зловживання службовим становищем та службового підроблення - Витяг із ЄРДР по КП №000326 від 01.08.2022 року із сфальшованою фабулою, сфальшоване повідомлення про підозру, сфальшований обвинувальний акт за підписами недоброчесних працівників правоохоронних органів Колісник(Тимошенко), ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на підставі статті 67 ЗУ «Про запобігання корупції».

При цьому з тексту позову вбачається відсутність матеріально-правових відносин між позивачем та відповідачами, а всі вимоги позивача щодо відшкодування шкоди позивач пов`язує лише з оскарженими діями та рішеннями відповідачів суб`єктів владних повноважень.

Незважаючи на викладене, позивач ОСОБА_1 звертається до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, оскільки даний спір має ознаки публічно-правового та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Національне агентство України з питань державної служби, Державна казначейська служба України про визнання незаконними процесуальних документів та відшкодування шкоди, нанесеної посадовими особами правоохоронних органів відповідно до ст.ст. 65, 67, 68 ЗУ «Про запобігання корупції».

Згідно з ч.ч. 2-5 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявнику не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Позивачу роз`яснюється, що даний спір відноситься до юрисдикції окружного адміністративного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Керуючись ст.ст. 186, 260, 261, 353 ЦПК України, ст.ст. 2, 4, 5, 19, 21 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Національне агентство України з питань державної служби, Державна казначейська служба України про визнання незаконними процесуальних документів та відшкодування шкоди, нанесеної посадовими особами правоохоронних органів відповідно до ст.ст. 65, 67, 68 ЗУ «Про запобігання корупції» відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11.09.2025 року.

Суддя Н.В. Баркова