Справа №335/6316/25
Провадження №2-о/333/462/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (69095, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.111, ), про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2025 року ухвалою судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя Сиротенко В.К. провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Олександрівський відділ ДРАЦС у м. Запоріжжі, про встановлення факту смерті відкрито.

27.06.2025 року ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя прийнято рішення про передачу вказаної справи за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

04.08.2025 року цивільна справа за заявою ОСОБА_1 надійшла до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя.

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 зазначила про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікарні станиці Сіверської Сіверського району Краснодарського краю російської федерації померла її мати - ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 була похована в селищі Комиш-Зоря Пологівського району Запорізької області, яке на цей час є фактично тимчасово окупованою територією України.

Оскільки ОСОБА_2 є громадянкою України, постійно проживала на території, яка на цей час відноситься до тимчасово окупованих територій, але смерть настала в російській федерації, органами якої й видане свідоцтво про смерть останньої, заявниця не має можливості отримати оригінали медичних документів та зареєструвати факт смерті матері у державних установах.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 є підставою для настання правових наслідків, серед яких вступ у спадщину після померлої та інші правові наслідки. З цих підстав ОСОБА_1 просить суд встановити факт смерті її матері.

Ухвалою суду від 07.08.2025 року цивільна справа за заявою ОСОБА_1 суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холодом Р.С. прийнята до свого провадження та призначена до розгляду.

26.08.2025 року від заявника ОСОБА_1 до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: довідки про смерть ОСОБА_2 та фотознімок з місця її поховання.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлені своєчасно та належним чином, суду надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала та просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення вказаної заяви, з огляду на таке.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі ст.293 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року № 545.

Відповідно до положень вказаного вище наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою (п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження заявниці, виданим 10.10.1991 року виконкомом Комиш-Зорянської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області, серія НОМЕР_2 , актовий запис №18, та свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданим Комунарським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 06.10.2012 року, що засвідчує зміну прізвища заявниці.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією.

Водночас, остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в станиці Сіверській Сіверського району Краснодарського краю російської федерації. Зазначена обставина підтверджується копіями: свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 ; довідкою про смерть №С-00412 від 30.05.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: набряк головного мозку, серцево-судинна хвороба, атеросклеротична хвороба серця.

Вказані документи про смерть ОСОБА_2 видані за формою, встановленою законодавством російської федерації, яка є неприйнятною для українських органів реєстрації актів цивільного стану, а тому суд приймає їх до уваги лише з метою захисту прав заявниці.

Крім того, ОСОБА_1 надала фотознімок з місця поховання ОСОБА_2 , за місцем постійного проживання останньої у селищі Комиш-Зоря Пологівського району Запорізької області, яке на цей час є тимчасово окупованою територією.

Статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 18 жовтня 2010 р. № 52/5 (з відповідними змінами та доповненнями) підставою для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

У судовому засіданні встановлено, що заявницею не надано оригіналу лікарської довідки про смерть, яка відповідає затвердженій в установленому законодавством України порядку формі.

Водночас, вважаю, що у заявниці відсутня об`єктивна можливість надати вказані документи.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, припинено будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, та у галузі міжнародного приватного права.

Зносини у сфері державної реєстрації актів цивільного стану між Україною та російською федерацією до 24.02.2022 року відбувалися відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року (зі змінами, внесеними Протоколом до неї від 28.03.1997 р.). З 29.12.2023 року для України дію Конвенції припинено.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.09.2021 року у справі № 367/2656/20, суд касаційної інстанції зазначив, що відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження.

Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

З урахуванням встановлених судом обставин, а саме, що ОСОБА_2 є громадянкою України, постійно проживала та була зареєстрована в селищі Комиш-Зоря Пологівського району Запорізької області, де й була похована, та яке на даний час є тимчасово окупованою територією України, заявниця не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи оригіналів документів, встановленої форми про смерть та, відповідно, на їх підставі зареєструвати смерть матері ОСОБА_2 в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд дійшов до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, що є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересована особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (69095, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.111, ), про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в станиці Сіверська Сіверського району Краснодарського краю, Російська Федерація,громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в смт. Комиш-Зоря Куйбишевського району Запорізької області та була зареєстрована й проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 09.09.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С.Холод