Справа №701/346/25
Номер провадження2/701/259/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - І.Д.Калієвського

за участю секретаря - Г.І.Байдужої

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача: ОСОБА_2 до Маньківської державної нотаріальної контори про зняття заборони здійснювати відчуження житлового будинку,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про зняття заборони здійснювати відчуження житлового будинку.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 29 травня 1981 року на підставі Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок позивач набув право власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 . В період з 8 січня 1977 року по 22 листопада 1982 року він працював на різних посадах в Маньківській районній друкарні Маньківського району Черкаської області. 22 листопада 1982 року позивач звільнився з посади інженера - технолога Маньківської районної друкарні за власним бажанням, на момент звільнення будь яких боргових зобов`язань перед Маньківською районною друкарнею у нього не було і на даний час немає. При звільненні його було виплачено належну заробітну плату та видано трудову книжку. За період роботи у позивача не було заборгованості по місцю роботи, на момент звільнення його нічого не було відомо про накладення обтяжень на його житловий будинок, будь яких претензій від підприємства до нього не було. В листопаді місяці 2024 року під час проведення поточної технічної інвентаризації житлового будинку та внесення змін до технічної документації було встановлено, що на позивача житловий будинок на підставі повідомлення б/н Маньківської районної друкарні Маньківського району Черкаської області від 17 червня 1977 році нотаріусом Маньківської нотаріальної контори було накладено заборону на відчуження житлового будинку по АДРЕСА_1 . 3 метою встановлення підстав накладення заборони на відчуження житлового будинку позивач звернувся до Черкаського обласного державного нотаріального архіву. Листом №1491/01-17 від 30.12.2024 року позивачу повідомлено, що відповідно до опису справ тривалого зберігання Маньківська державна нотаріальна контора за 1974 - 1980 роки не передавала до Черкаського обласного державного нотаріального архіву документи, тому надати копію документа про накладення заборони на відчуження житлового будинку неможливо. Правонаступником Маньківської районної друкарні в подальшому стало Комунальне підприємство «Маньківське поліграфічне підприємство». На даний час Комунальне підприємство «Маньківське поліграфічне підприємство» свою діяльність припинило. Рішенням №8-13/УІІ від 16.09.2016 року Черкаської обласної ради Комунальне підприємство «Маньківське поліграфічне підприємство» прийнято на баланс до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області. З метою досудового врегулювання спору позивач звертався з заявою про зняття заборони на відчуження житлового будинку до Черкаської обласної ради, однак відповіді не отримав. Листом від 29.11.2024 року завідувач Маньківської державної нотаріальної контори рекомендував йому з метою зняття заборони до суду. У зв`язку з відсутністю документів які були підставою накладення заборони, а також відсутності інформації щодо зобов`язань та підстав накладення заборони, зняти заборону на відчуження житлового будинку можна тільки в судовому порядку. На даний час він змушений звернутися до суду так як наявне обмеження, порушує його права, як власника на вказаний житловий будинок.

Представник позивача та позивач до суду не з`явилися, але надали суду заяву, в якій просили справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги підтримуть.

Представник відповідача: Маньківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутності та при прийнятті рішення покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

29 травня 1981 року на підставі Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок позивач набув право власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 . (а.с.6).

В період з 8 січня 1977 року по 22 листопада 1982 року він працював на різних посадах в Маньківській районній друкарні Маньківського району Черкаської області. 22 листопада 1982 року позивач звільнився з посади інженера - технолога Маньківської районної друкарні за власним бажанням, на момент звільнення будь яких боргових зобов`язань перед Маньківською районною друкарнею у нього не було і на даний час немає. При звільненні його було виплачено належну заробітну плату та видано трудову книжку. (а.с.9).

Позивач обгрунтовуючи позов зазначає, що за період роботи у позивача не було заборгованості по місцю роботи, на момент звільнення його нічого не було відомо про накладення обтяжень на його житловий будинок, будь яких претензій від підприємства до нього не було.

В листопаді місяці 2024 року під час проведення поточної технічної інвентаризації житлового будинку та внесення змін до технічної документації було встановлено, що на позивача житловий будинок на підставі повідомлення б/н Маньківської районної друкарні Маньківського району Черкаської області від 17 червня 1977 році нотаріусом Маньківської нотаріальної контори було накладено заборону на відчуження житлового будинку по АДРЕСА_1 . (а.с.7-8).

3 метою встановлення підстав накладення заборони на відчуження житлового будинку позивач звернувся до Черкаського обласного державного нотаріального архіву. Листом №1491/01-17 від 30.12.2024 року позивачу повідомлено, що відповідно до опису справ тривалого зберігання Маньківська державна нотаріальна контора за 1974 - 1980 роки не передавала до Черкаського обласного державного нотаріального архіву документи, тому надати копію документа про накладення заборони на відчуження житлового будинку неможливо. (а.с.11).

Рішенням №8-13/УІІ від 16.09.2016 року Черкаської обласної ради Комунальне підприємство «Маньківське поліграфічне підприємство» прийнято на баланс до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області. (а.с.12).

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався з заявою про зняття заборони на відчуження житлового будинку до Черкаської обласної ради, однак відповіді не отримав. Листом від 29.11.2024 року завідувач Маньківської державної нотаріальної контори рекомендував йому з метою зняття заборони до суду (а.с.10).

Позивач також зазначає, що із отриманих відповідей неможливо встановити хто є ініціатором накладення заборони. Будь-які інші відомості стосовно накладення заборони відсутні.

Суд при вирішенні даного спору керується наступним.

За ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. У відповідності до визначення, наведеного у ст. 2 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18 листопада 2003 року №1255-IV, боржник - особа, яка має виконати на користь обтяжувача забезпечене обтяженням зобов`язання, або майновий поручитель за таким зобов`язанням; особа, у володінні якої знаходиться майно, що належить обтяжувачу; особа, яка має виконати на користь обтяжувача зобов`язання за договором, на підставі якого виникло договірне обтяження; особа, яка відступила право вимоги, що є предметом обтяження; - обтяжувач - уповноважений орган (особа) при публічному обтяженні; кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов`язанням; власник рухомого майна, що знаходиться у володінні боржника; будь - яка інша особа, на користь якої встановлюється договірне обтяження; особа, яка здійснює управління рухомим майном в інтересах кредитора. У відповідності до ст. 3 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом. Відповідно до ст. 43 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію.

Однак, в окремих випадках саме скасування такого запису в реєстрі є належним способом захисту прав та інтересів позивачів (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16 (пункт 5.17), від 4 вересня 2018 року у справі №915/127/18 (пункт 5.17), від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц (пункт 74)).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 598 ЦК України припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно - правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Однак, в окремих випадках саме скасування такого запису в реєстрі є належним способом захисту прав та інтересів позивачів (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16 (пункт 5.17), від 4 вересня 2018 року у справі №915/127/18 (пункт 5.17), від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц (пункт 74)).

Таким чином, суд приходить до висновку про наяність стану обтяження позивачів майна з відсутністю документів, які підтверджують підстави обтяження, та разом з тим наявними і підтвердженими є обставини відсутності (припинення) обтяжувача - юридичної особи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ч. 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Обтяження на дане майно виникло 17.06.1977 року, що підтверджується правовстановлюючими документами.

Суд зазначає, що наявність обтяжень на належне позивачу майно не позбавлятиме його права володіння ним. Разом з тим, його наявність, порушуватиме його право власності, зокрема, право щодо розпорядження цим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих позивачами достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає змогу суду дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 11, 14, 15, 16, 317, 319, 321, 322, 391, 509, 598, 609 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Зняти обтяження у вигляді заборони (архівний запис) відчуження нерухомого майна та скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження у виді заборони (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 5002565, зареєстровано: 23.05.2007 11:45:05 за 5002565 реєстратором: Маньківська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, б/н, Маньківська районна друкарня, об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ), Власник: ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя І.Д.Калієвський