Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1365/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Винара Л.В.

з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», представник позивача Дзундза Ольга Володимирівна, до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (надалі позивач, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором позики № 9337351 від 16.09.2020 у розмірі 13517,61 грн. та судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 16.09.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 9337351 за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 16.10.2020, розмір процентів у день (процентна ставка базова/день) становить 1,60 % , знижена процентна ставка /день становить 0,01 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день становить 2,70 %. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Зазначає, що 01.04.2021 між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко фінанс» укладено договір факторингу № 016-010421, згідно якого ТОВ «Сіроко фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб , які є боржниками первісного кредитора, включно і до ОСОБА_1 за договором позики № 9337351. 05.02.2024 між ТОВ «Сіроко фінанс» та позивачем ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» було укладено договір факторингу № 20240205/2, згідно якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками первісного кредитора, включно і до ОСОБА_1 за договором позики № 9337351. Вказує, що відповідач належним чином не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів в результаті чого станом на 12.05.2025 заборгованість становить 13517,61 грн., яка складається з: 4 000,00 грн. заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 7680,00 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованості за пенею та штрафами; 1837,61 грн. інфляційного збільшення. Зазначену заборгованість позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача. Також просить стягнути судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7000,00 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Винару Л.В.

На запит Олевського районного суду Житомирської області надійшла інформація із Олевської міської ради Житомирської області стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 01.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11 год. 00 хв. 31.07.2025. Викликано в судове засідання сторони по справі.

31.07.2025 судом відкладено розгляд справи із-за неявки в судове засідання представника позивача на 12 год. 00 хв. 10.09.2025. Викликано в судове засідання сторони по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

10.09.2025 представник позивача Дзундза О.Г. в судове засідання не з`явилася, в наявному в матеріалах справи відповіді на відзив просить розгляд даної справи проводити без участі представника позивача, а також просить ухвалити рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання на розгляд справи 31.07.2025, 10.09.2025 не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому законодавством порядку, що стверджується матеріалами справи. Також, 09.09.2025 до суду від відповідача надійшло письмове клопотання, у якому він просить відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки перебуває на амбулаторному лікуванні. При цьому будь-яких підтверджуючих документів про перебування на лікуванні відповідач не надав. Окрім цього, 30.07.2025 відповідачем надано до суду письмову заяву, у якій він просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги не визнає. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» про стягнення з нього заборгованості за договором позики у повному обсязі, з огляду на її необґрунтованість та недоведеність. У разі, якщо суд визнає доведеним факт передачі коштів, задоволити позов частково виключно у межах основної суми боргу (тіла позики в сумі 4000,00 грн. та зниженою процентною ставкою в розмірі 0,01 % за день користування, що становить разом 4012,00 грн.), без стягнення відсотків, штрафних санкцій, судового збору та витрат на правничу допомогу, які є безпідставними та непідтвердженими належними доказами.

Також, 23.07.2025 року до суду надійшов від відповідача відзив на позовну заяву про стягнення боргу за договором позики. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача.

У відзиві на позовну заяву, відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» про стягнення з нього заборгованості за договором позики у повному обсязі, з огляду на її необґрунтованість та недоведеність. У разі, якщо суд визнає доведеним факт передачі коштів, задоволити позов частково виключно у межах основної суми боргу (тіла позики в сумі 4000,00 грн. та зниженою процентною ставкою в розмірі 0,01 % за день користування, що становить разом 4012,00 грн.), без стягнення відсотків, штрафних санкцій, судового збору та витрат на правничу допомогу, які є безпідставними та непідтвердженими належними доказами. У обґрунтування відзиву зазначає, зокрема, що позивач не є кредитором за спірним кредитним зобов`язанням, ним не надано жодного документу, який би підтверджував дійсний розмір права вимоги відносно відповідача, яке було передано позивачу, при цьому обов`язок виконувати кредитне зобов`язання позивачу у відповідача не виник в силу того, що він не був повідомлений. Також зазначає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими , оскільки ним не надані до суду виписки з рахунків, на які згідно кредитного договору має здійснюватись виконання кредитного зобов`язання. Окрім цього, посилається на те, що позивач не довів факт виконання кредитором кредитного договору, а саме до суду не надано доказів зарахування кредитних коштів на банківську картку позичальника - № НОМЕР_1 , що унеможливлює виконання кредитного зобов`язання відповідачем. Стверджує, що позивачем не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору позичальником. На думку відповідача, обставини справи унеможливлюють тлумачення нарахованих ОСОБА_1 процентів за «користування кредитом» поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України та як наслідок унеможливлює задоволення позовних вимог в частині стягнення заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитування. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Також, відповідач вважає, що вимога позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу є необґрунтованою , не підтверджена належними та допустимими доказами/, не відповідає критеріям розумності, необхідності та співмірності, передбаченими ст. 141 ЦПК України, тому просить суд відмовити у її задоволенні.

У відповіді на відзив представник позивача просить ухвалити рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» задоволити в повному обсязі. Розгляд даної справи проводити без участі представника позивача. У обґрунтування зазначає, що підтвердженням того, що право вимоги за спірним договором позики перейшло до позивача є договір факторингу № 016-010421 від 01.04.2021 між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко фінанс» з витягом з реєстру прав вимог та договір факторингу № 20240205/2 від , 05.02.2024 між ТОВ «Сіроко фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» з витягом з реєстру прав вимог . Згідно даних догоорів ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками первісного кредитора, включно і до ОСОБА_1 за договором позики № 9337351. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності договорів факторингу, зазначені договори недійсними не визнано. Зазначає, що позивач виконав свій обов`язок та повідомив відповідача шляхом направлення йому повідомлення про зміну кредитора на зареєстровану адресу його проживання. Звертає увагу суду, що відповідачем не було надано суду жодного доказу, який би підтверджував виконання ним обов`язку із повернення позики ні первісному кредитору, ні проміжному ТОВ «Сіроко Фінанс». Представник позивача, зазначає, що ним надано докази перерахування коштів первісним кредитором від ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес», яка є підрядником в частині технічного перерахування коштів у безготівковій формі, 16.09.2020 в сумі 4000,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_1 , яку зазначив відповідач. На думку представника позивача, саме відповідач , якщо б дійсно йому не були перераховані кошти без жодних проблем міг би надати виписку із картки № НОМЕР_1 , що була/є відкритою на його ім`я в день оформлення договору позики. При цьому будь яких належних та допустимих доказів, які спростовують позивні вимоги позивача, зокрема контррозрахунок заборгованості, відповідачем не надано. Детальний розрахунок заборгованості долучений до позову повністю відповідає умовах договору позики. При цьому, на період дії карантину законодавець звільнив позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення платежів за кредитами (позиками), однак не звільнив від відповідальності, визначеною ст. 625 ЦК України. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності договору позики, зазначений договір недійсним не визнано. Представник позивача також, посилається на те, що до позовної заяви ним надано необхідні доказі, які підтверджують обґрунтованість витрат на професійну правничу допомогу, які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом даної справи.

Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16.09.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 9337351, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , електронний підпис «4Fgphg5F0f» (а.с. 12). Відповідно до п. 2 Договору позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу грошові кошти (позику) у гривні. Сума позики 4000,00 (чотири тисячі гривень нуль копійок). Строк позики (Строк Договору) 30 днів. Процентна ставка (базова)/день 1,6%, знижена процентна ставка/день становить 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день становить 2,7 %. Дата надання позики 16.09.2020, дата повернення (останній день) 16.10.2020. Орієнтовна загальна вартість позики 4012,00 грн. Рахунок позичальника зазначено № НОМЕР_1 .

У паспорті позики зазначено: Сума/ліміт кредиту, грн. 4000,00; Строк кредитування - 30; Процентна ставка - 0,01% в день; Річна відсоткова ставка - 3,65%; Загальні витрати за кредитом, грн. - 12,00 грн. (а.с. 11).

Відповідно до листа ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» від 15.04.2024 № 15/04-2024-3/ТНПП зазначене товариство, яке є небанківською фінансовою установою, підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» стосовно завершення такої платіжної операції як, зокрема, 16.09.2020, сума 4000,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_1 (а.с. 13, 55-57).

01.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу № 016-010421 (а.с.24-30) у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити ТОВ «Сіроко Фінанс» Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Сіроко Фінанс» зобов`язується прийняти такі Права вимоги та сплатити ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 016-010421 від 30.04.2021 ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , за Договором № 9337351 від 16.09.2020, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 2343. Залишок заборгованості за тілом - 4000,00 грн., залишок заборгованості за процентами 7680,00 грн, загальна сума заборгованості 11680,00 грн (а.с. 31-32).

Згідно з платіжною інструкцією № 205 від 30.07.2021 ТОВ «Сіроко Фінанс» перерахувало ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 75000,00 грн., як оплату ціни придбання згідно Договору факторингу № 016-010421 від 01.04.2021 (а.с. 33).

05.02.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено Договір факторингу № 20240205/2 (а.с. 34-46) у відповідності до умов якого ТОВ ФК «Артеміда-Ф» передає грошові кошти (Розмір фінансування) в розпорядження ТОВ «Сіроко Фінанс» за плату у передбачений договором спосіб, а ТОВ «Сіроко Фінанс» відступає ТОВ ФК «Артеміда-Ф» належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 20240205/2 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло право вимоги до ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , за Договором № 9337351 від 16.09.2020, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 73. Залишок заборгованості за тілом - 4000,00 грн, залишок заборгованості за процентом 7680,00 грн., загальна сума заборгованості 11680,00 грн (а.с. 47-50).

Згідно з платіжною інструкцією № 405 від 06.02.2024 ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» перерахувало ТОВ «Сіроко Фінанс» 49865,71 грн., як оплату ціни придбання згідно Договору факторингу № 20240205/2 від 05.02.2024 (а.с. 52).

Судом встановлено,що ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» є юридичною особою, яка надає послуги з фінансового лізингу, інших видів грошового посередництва, інших видів кредитування, надання інших видів фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення) відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 53).

Позивачем на поштову адресу відповідача направлялись повідомлення про відступлення прав вимоги за договором позики № 9337351 та досудова вимога оплатити заборгованість за договором позики № 9337351 від 16.09.2020, що стверджується матеріалами справи (а.с. 22,23).

Частинами першою та третьою ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша ст. 1078 ЦК України).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення договорів факторингу № 016-010421 від 01.04.2021 та № 20240205/2 від 05.02.2024 , ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набула право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 9337351 від 16.09.2020, надані на підтвердження вказаних обставин докази відповідають вимогам щодо належності та допустимості, договори є дійсними, а відповідачем вказаних обставин не спростовано та іншого не доведено, як і не надано доказів сплати грошових коштів за кредитними договорами первісним кредиторам, що не позбавляється його обов`язку погашення заборгованості за взятими на себе зобов`язаннями.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

Згідно з частиною першою ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ст.. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої ст. 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми ст. 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Судом встановлено, що 16.09.2020 ОСОБА_1 підписав договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 9337351, який є предметом цього судового розгляду електронним підписом одноразовим ідентифікатором «4Fgphg5F0f» з метою засвідчення дій згідно з договором, відтак була дотримана презумпція правомірності договору, отож права, набуті за ними сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення таких договорів, підлягають виконанню.

На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані позивачем до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості.

Згідно з вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівніоблікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Приписами абзацу другого частин першої ст. 1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень частин першої та другої ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст.. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 213 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами.

Факт перерахування коштів у розмірі 4000,00 грн. на банківський картковий рахунок відповідача підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» від 15.04.2024 № 15/04-2024-3/ТНПП (а.с.13,14).

На думку суду, доводи, які наведені відповідачем у відзиві на позов не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують укладений ним договір позики № 9337351 від 16.09.2020, а також розмір отриманих за цим договором коштів.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що відповідач порушив умови виконання зобов`язань за договором позики, а тому право кредитора на повернення кредитних коштів та процентів за їх користування є порушеним.

Відповідно до наявного детального розрахунку заборгованості (виписки з особового рахунку) відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 9337351 від 16.09.2020 (а.с. 16,17) станом на 12.05.2025 заборгованість відповідача становить 13517,61 грн., з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту - 4000,00 грн.; залишок заборгованості по процентам за користування позикою - 7680,00 грн; заборгованість за пенею та штрафами - 0,00 грн., інфляційне збільшення 1837,61 грн. (період нарахування 17.10.2020 - 23.02.2022).

Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку не повернуті, зважаючи на вимоги частини другої статті 530 ЦК України (за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав), беручи до уваги, що договір позики є дійсним, відповідач користувався кредитними коштами, а також за обставин встановлених вище судом, що підтверджують набуття прав вимоги позивачем за вказаними договором позики до відповідача, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 9337351 від 16.09.2020 у заявленому позивачем розмірі, а саме 4000,00 грн.

Стосовно стягнення із відповідача процентів за вказаним договором позики, то суд враховує узгоджені у ньому та Паспорті позики умови щодо строку кредиту, на який було укладено договір із відповідачем - 30 днів, дата повернення позики (останній день) - 16.10.2020, процентна ставка - 0.01% в день, загальні витрати за кредитом - 12,00 грн.

Слід зазначити, що 15.08.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 761/13715/13-ц, провадження № 61-11145св18, підтвердив висловлену позицію викладену у пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц по якій зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Також, Велика Палата Верховного суду в Постанові 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16ГС22), зазначила наступне: очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. І незважаючи на те, що сторони в кредитних договорах визначили, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Отже, припис абзацу другого частини першої ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою ст. 1050 ЦК України.

Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи встановлені судом обставини в контексті приведених правових норм та усталеної судової практики, суд дійшов висновку, що із відповідача на користь позивача підлягають стягненню основна сума заборгованості, проценти у межах погодженого сторонами договору строку кредитування - 30 днів та розміру процентної ставки - 0.01% в день, інфляційні втрати за період з 17.10.2020 по 23.02.2022.

Таким чином за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 9337351 від 16.09.2020 стягненню з ОСОБА_1 підлягає 4643,21 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (кредит) - 4000,00 грн.; заборгованість по процентах - 12,00 грн., виходячи з наступного розрахунку: 4000,00 грн. (сума кредиту) х 0.01% (процентна ставка в день) х 30 (строк кредитування); інфляційне збільшення 631,21 грн., виходячи з наступного розрахунку 4012,00 грн. (заборгованість за основним зобов`язанням та процентах) х 1.15732940 (індекс інфляції з 17.10.2020 по 23.02.2022) - 4012,00 грн. (заборгованість за основним зобов`язанням та процентах).

У решті позову суд відмовляє, оскільки по завершенню строку кредитування у кредитодавця виникло право на стягнення грошових коштів виключно на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилом частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, серед яких витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції № 1445 від 12.06.2025 в сумі 2422,40 грн. (а.с. 1), який відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (4643,21 грн. з 13517,61 грн., що становить 34,35%), а отже з відповідача на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 832,09 грн. (2422,40 грн. х 34,35% ).

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що 12.05.2025 було укладено договір про надання правової допомоги № 20250512/14 між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та адвокатом Дзундзою О.В. відповідно до умов якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах визначених цим договором, де у п. 4.2 узгоджено, що у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокатові винагороду у розмірі 7000 грн. Відповідно до п. 4.5 договору у разі ухвалення судом рішення суду про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 4.6 договору клієнт зобов`язується здійснити оплату наданої адвокатом правової допомоги впродовж 10 днів з моменту постановлення судом рішення суду (а.с. 18-20).

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

Згідно з постановою Верховного Суду від 23.01.2023 у справі № 755/2587/17, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує суму, яка підлягає стягненню з відповідача, тобто ціну позову, а також складність справи та її значення для сторін, кількість судових засідань по справі, усталену судову практику з вирішення кредитних спорів тощо. Також, суд враховує, що відповідач у відзиві не погоджується із зазначеним розміром витрат на правничу допомогу та заперечує відносно стягнення даних витрат.

У зв`язку з вищенаведеним та враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ ФК «Артеміда-Ф» відповідно до вимог частини другої ст. 141 ЦПК України мають бути стягнуті витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 2404,50 грн. (7000,00 грн. х 34,35% задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 204, 207, 512, 514, 526, 527, 530, 610, 611, 614, 625, 629, 639, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 137, 141, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», представник позивача Дзундза Ольга Володимирівна, до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за договором позики № 9337351 від 16.09.2020 у розмірі 4643 (чотири тисячі шістсот сорок три) грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» сплачений судовий збір у розмірі 832 (вісімсот тридцять дві) грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2404 (дві тисячі чотириста чотири ) грн. 50 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», , місцезнаходження: 79013, Львівська обл., м. Львів, вул. Степана Бандери, буд. 87, офіс 54.

Представник позивача: Дзундза Ольга Володимирівна, РНОКПП НОМЕР_3 , місцезнаходження: 80400, Львівська обл., м. Кам`янка-Бузька, вул. Героїв Небесної сотні, 34/33.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Л. В. Винар