КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

справа № 757/1307/15-ц

провадження № 22-ц/824/12643/2025

03 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

заслухавши доповідь судді-доповідача по виконанню вимог ст. 365 ЦПК України по підготовці до судового розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Карташова Анна Сергіївна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним договору дарування, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2025 року в складі судді Новака Р.В.,

встановив:

При підготовці справи до апеляційного розгляду проведені наступні підготовчі дії: з`ясовані питання про склад учасників судового процесу; визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює; з`ясовані обставини, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Разом з апеляційною скаргою представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подав клопотання про призначення повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи з метою встановлення дійсного психічного стану ОСОБА_7 на момент укладення оспорюваного правочину та його здатності усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження у вказаній справі, учасникам справи надано право протягом десяти днів з моменту отримання копії вказаної ухвали подати свої заперечення щодо поданого клопотання, а також надати відзив на апеляційну скаргу.

18.08.2025 до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката Томашевського Р.М., в якому останній висловив своє заперечення на клопотання позивача про призначення експертизи.

Зазначив, що висновок експертів № 799 від 04.07.2024 містить однозначну відповідь на поставлене судом питання, має конкретний характер та з нього чітко вбачається, що ОСОБА_7 на момент посвідчення оспорюваного договору дарування (15.07.2014) міг розуміти значення своїх дій та міг керувати ними. При цьому, у висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 375 від 05.05.2015, проведеної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи в межах вказаної цивільної справи, на який посилається скаржник, було визначено психічний стан ОСОБА_7 саме на 05.05.2015.

Вказані висновки експертів не є взаємосуперечливими та взаємовиключними, оскільки стосуються різних періодів оцінки психічного стану ОСОБА_7 .

Окремо зазначає, що відсутні будь-які підстави, передбачені ст. 113 ЦПК України, для призначення повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи. Крім цього, позивачем не надано суду апеляційної інстанції доказів неможливості заявлення такого клопотання в суді першої інстанції.

19.08.2025 до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Крижового Д.В., в якому висловив своє заперечення на клопотання позивача про призначення експертизи.

Зазначив, що висновок судово-психіатричного експерта № 799 від 04.07.2024 не суперечить іншим матеріалам справи. Посилання скаржника на експертизу № 375 від 05.05.2015 не створює суперечностей, оскільки зазначена експертиза була проведена вже після укладення договору, і не містить жодної ретроспективної оцінки психічного стану ОСОБА_7 у 2014 році. Відповідно ці висновки не можуть вступати у конфлікт з експертизою № 799. Також, висновок судово-психіатричного експерта № 799 від 04.07.2024 не виключає сумнівів в його правильності. Скаржник не навів жодного переконливого аргументу, що міг би поставити під сумнів коректність чи упередженість експертного висновку.

Таким чином, відсутні передбачені ч. 2 ст. 113 ЦПК України підстави для призначення повторної експертизи, оскільки висновок судово-психіатричного експерта № 799 від 04.07.2024 не суперечить матеріалам справи та не виключає обґрунтованих сумнівів у своїй правильності.

Також зазначає, що жодне з запропонованих скаржником питань не є новим, релевантним або таким, що не було оцінено раніше. Вказаний висновок є достатньо повним та однозначним, доказів складення висновку експерта з порушенням чинного законодавства скаржником не надано, інші докази у справі висновку експерта не спростовують.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши клопотання, колегія суддів вважає, що подане клопотання про призначення повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду: 1) з`ясовує питання про склад учасників судового процесу; 2) визначає характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює; 3) з`ясовує обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень; 4) з`ясовує, які обставини визнаються чи заперечуються учасниками справи; 5) вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції; 6) за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача; 7) за клопотанням учасників справи вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову; 8) вчиняє інші дії, пов`язані із забезпеченням апеляційного розгляду справи.

За правилом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду вирішує питання щодо поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Колегія суддів звертає увагу, що єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом апеляційної інстанції доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

Частинами 1-3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17.

У постанові Верховного Суду від 27 березня 2023 року у справі № 686/9366/20 (провадження № 61-8136св22) зазначено, що тлумачення п. 6 ч. 2 ст. 356, ч. ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

За приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченому ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року клопотання представника ОСОБА_8 - ОСОБА_6 про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи було задоволено. 19.08.2024 до суду першої інстанції повернулася матеріали справи та висновок судово-психіатричного експерта № 799 від 04.07.2024.

08.11.2024 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить розписка на заяві про ознайомлення з матеріалами справи, та 12.12.2024 подав уточнену позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог.

03.03.2025 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 був присутній в судовому засіданні та заявляв про клопотання про визнання явки відповідача ОСОБА_2 обов`язковою, про ознайомлення експерта зі справою, а також виклик та допит позивача в якості свідка. Інших клопотань, зокрема про проведення повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи представником позивача заявлено не було.

При зверненні із вказаними клопотаннями до суду апеляційної інстанції, скаржник не навів виняткових випадків, з яких він був позбавлений можливості заявити клопотання про проведення повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи в суді першої інстанції, у зв`язку із чим колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання та призначення повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та визнавши підготовку справи до апеляційного розгляду завершеною, керуючись ст. 365, 366 ЦПК України, суд

ухвалив:

Закінчити підготовчі дії в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Карташова Анна Сергіївна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним договору дарування, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 березня 2025 року.

Призначити справу до розгляду на 11 листопада 2025 року о 09 год. 30 хв. в приміщенні Київського апеляційного суду за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська 2А, зал № 0906.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомити учасників справи.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про призначення повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук