Справа № 550/473/25
Провадження № 2/545/1441/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2025Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.,

з участю секретаря Гаврися В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути заборгованість за договором №45599-04/2023 від 28.04.2023 у розмірі 43575 грн., а також понесені судові витрати.

В обґрунтування зазначив, що 28.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було підписано заяву-анкету на отримання фінансового кредиту та укладено договір про надання фінансового кредиту №45599-04/2023, що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифі Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті банку. На виконання умов договору, ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання у видачі відповідних сум кредиту виконало повністю, надав фінансовий кредит в розмірі 10500грн, строком на 360 днів, з процентною ставкою 2,50%, однак відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі та/або не сплачуючи їх взагалі, внаслідок чого виникла заборгованість.

03.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого, останній прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями,в тому числі і заборгованість за кредитним договором №45599-04/2023. В свою чергу 29.11.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу №01.02-79/23, відповідно до умов якого ТОВ «Росвен Інвест Україна» набув право вимоги за кредитним договором №45599-04/2023 від 28.04.2023.

У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що свої вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином.

За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав.

Судом встановлено, що 28.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було підписано Заяву-анкету на отримання фінансового кредиту в ТОВ «ФК «Інвеструм» (а.с.8), на підставі якої було укладено договір про надання фінансового кредиту №45599-04/2023 (9-12).

Відповідно до п.1 вказаного договору кредит надається на 360днів; дата надання кредиту 28.04.2023; наданий кредит відповідач зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування; дата погашення кредиту 21.04.2024; процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту; кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта уключаючи використання реквізитів платіжної картки №4149-51хх-хххх-4107.

Відповідно до п.2 вказаного договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу.

ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання перед відповідачем виконали та надали кредит в сумі 10500 грн шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 18 березня 2025 року № 2919_35 (а.с.26).

Відповідно до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «Стар Файненс Груп» право вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 (а.с.27-28), в свою чергу 29.11.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу №01.02-79/23, за яким ТОВ «Росвен Інвест Україна» отримав право вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договором №45599-04/2023 від 28.04.2023. Передача права вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 за договором №45599-04/2023 від 28.04.2023 підтверджується витягом з реєстру боржників №01.02-79/23 від 29.112.2023, заборгованість за тілом кредиту 10500 грн, по відсотках 33075 грн, разом 43575 грн (а.с.45).

Згідно рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Украна» №1 від 25.03.2024, ТОВ «Росвен Інвест Украна» змінив назву на ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с.46).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Отже, ТОВ «Свеа Фінанс» за договором факторингу №01.02-79/23 від 29.11.2023 набуло право вимоги до ОСОБА_1 заборгованості за вищенаведеним договором.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України.

Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.

Судом встановлено, що відповідач підписав договір по надання фінансового кредиту електронним підписом W1281 (а.с.12).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №45599-04/2023 за ОСОБА_1 рахується заборгованість у загальному розмірі 43575 грн, з яких: 10500грн заборгованість по тілу кредиту, 33075грн заборгованість по відсоткам (а.с. 22-25).

За викладених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача слід стягнути заборгованість за договором №45599-04/2023 від 28.04.2023 у розмірі 43575 грн.

Щодо стягнення судових витрат на користь позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2422, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263, 265 ЦПК України,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (, адреса місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, 6, м. Київ) заборгованість за договором №45599-04/2023 від 28.04.2023 у розмірі 43575 грн, а також 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору, а всього 45997,40грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк