Справа №490/2265/24 Головуюча у 1-й інстанції Черенкова Н. П.
Провадження № 22ц/812/1589/25 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 вересня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Крамаренко Т. В.,

із секретарем: Шурмою Є. М.,

за участю: представника позивача Сорочана Є. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , від імені

якої діє адвокат Заливчий Ярослав Валерійович,

на додаткове рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 червня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Черенкової Н. П. у місті Миколаєві о 12 годині 00 хвилині, зі складенням повного судового рішення, у справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про поділ спільного майна подружжя , -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя шляхом виділу йому у власність квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 2 квітня 2024 року за позовом ОСОБА_2 відкрите загальне позовне провадженні і справа призначена у підготовче судове засідання.

У квітні 2024 року відповідачкою ОСОБА_4 надано відзив на позовну заяву, де нею визнані заявлені позовні вимоги частково та зазначено про інший спосіб поділу спільного майна, а саме шляхом виділу кожному із колишнього подружжя у власність по ідеальної частки майна, зокрема, шляхом визнання за позивачем ОСОБА_5 права власності на частину квартири АДРЕСА_1 та частину квартири АДРЕСА_2 , а також на частину автомобіля марки «Ford Focus».

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 4 листопада 2024 року підготовче провадження у справі закрито і справа призначена до слухання.

5 травня 2025 року позивачем ОСОБА_2 , від імені якого діє представник - адвокат Сорочан Є. В., подана заява про розгляд справи за їх відсутності та уточнення позовних вимог, які він просив задовольнити. Уточнив вимоги шляхом поділу майна у спосіб визнання за ним права власності на: частину квартири АДРЕСА_1 та частину квартири АДРЕСА_2 , а також на частину автомобіля марки «Ford Focus».

В цей же день відповідачкою ОСОБА_3 , від імені якої діє представник адвокат Ремешевський Є. А. теж подана заява до суду про розгляд справи за їх відсутності та прохання про часткове задоволення позову ОСОБА_2 з визнанням за ним права власності на частину спільного майна.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 5 травня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено та за ним визнано право власності на частину квартири АДРЕСА_1 та частину квартири АДРЕСА_2 , а також на частину автомобіля марки «Ford Focus». З відповідачки на користь позивача стягнуто 3 550 грн 66 коп. судових витрат шляхом їх розподілу між сторонами в рівних частках.

12 травня 2025 року від представника позивача адвоката Сорочана Є. В. надійшла заява про стягнення з відповідачки понесених позивачем витрат на правову допомогу на суму 10 000 грн.

13 травня 2025 року до суду надійшла від представника відповідачки адвоката Заливчого Я. В. аналогічного змісту заява, де він зазначив, що відповідачкою теж понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10 000грн, внаслідок чого вони просили розподілити такі витрати між сторонами в рівних частках, виходячи із змісту заявлених та задоволених позовних вимог.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 травня 2025 року заява представника відповідачки прийнята судом до розгляду та за ухвалою того ж суду від 30 червня 2025 року об`єднана в одне провадження із раніше поданою заявою представником позивача.

Додатковим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2025 року заява представника ОСОБА_2 задоволена та з ОСОБА_3 на його користь стягнуто 10 000 грн витрат на правничу допомогу. У задоволені заяви представника відповідачки відмовлено.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що такі витрати понесені позивачем, його вимоги задоволені в повному обсязі і тому правові підстави для відшкодування витрат на користь відповідачки відсутні.

Не погодившись з додатковим рішення суду відповідачка, від імені якої діє адвокат, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким витрати розподілити між сторонами пропорційно задоволених вимог.

У змісті скарги посилався на те, що позивачем відповідно до частин 2-3, 5 статті 49 ЦПК України позовні вимоги не змінювалися, не збільшувалися та не зменшувалися, а також не направлялися на адресу відповідачки. Навпаки, судом задоволені ті вимоги позивача, які визнані відповідачкою, про що нею вказано у відзиву на подану позовну заяву.

Внаслідок цього поданий позов ОСОБА_2 задоволено судом частково, саме у тому розмірі, який визнавався відповідачкою з моменту ініційованого позивачем цивільного провадження, що є передусім, підставою для розподілу між сторонами понесених ними судових витрат, зокрема, і витрат на професійну правничу допомогу, у рівних частках.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, від імені якого діє адвокат, вимоги скарги вважали необґрунтованими, а додаткове рішення суду таким, що постановлено у відповідності до норм процесуального права, з огляду на задоволення судом позовних вимог у повному обсязі

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо ним не вирішено питання про судові витрати.

За змістом пунктів 1-3 частини 1, частини 8 статті 141 ЦПК України убачається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У разі відмови у позові такі витрати покладаються на позивача, а у випадку часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторонам сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Сорочаном Є. В., як і адвокатом Заливчим Я. В., як представниками сторін, такі заяви зроблені у відповідності частини 8 статті 141 ЦПК України і протягом п`яти робочих днів, як з моменту ухвалення рішення, так і з моменту його отримання за відсутністю сторін під час його проголошення подані відповідні документи.

Ці обставини встановлені судом першої інстанції, заяви прийняті до розгляду та за ними ухвалено додаткове рішення. А з огляду на подачу апеляційної скарги представником відповідачки, заява якого була прийнята судом до провадження, та принципу заборони повернення до гіршого, колегія суддів не вбачає підстав для додаткової перевірки цих обставин.

Відсутні підстави і для перевірки розміру витрат, понесених сторонами, які заявлені їх представниками до стягнення, за критеріями співмірності, доброчесності, реальності та доведеності, оскільки ці обставини сторонами не оспорюються, не ставиться ними під сумнів і розмір належності та достеменності таких витрат, що заявлені до стягнення.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Тому сторонами на підтвердження понесених ними витрат на професійну правничу допомогу надані договори, квитанції про сплату витрат тощо.

Отже, за умовами наданих сторонами договорів, які містять детальний опис дій, які повинні були виконати адвокати на їх підставі та у відповідності до розрахунку тривалості використаного часу, витрати, які понесені кожній із сторін є рівними та складають по 10 000 грн.

В той же час розподіл витрат судом першої інстанції виконано відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України з порушенням приписів пункту 2 частини 2, частини 3 та статті 49 і статті 197 ЦПК України, оскільки позивачем заявлено до відповідачки вимоги, які задоволено судом частково у спосіб поділу майна, якій запропоновано відповідачкою у відзиву, що подано нею на позовну заяву.

Позовні вимоги ОСОБА_2 протягом підготовчого засідання не змінені, не пред`явлено нового позову з його відповідним надсиланням на адресу відповідачки. Натомість, його представником в день винесення судом рішення подана заява про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника разом із зазначенням іншого способу поділу майна, на якому наполягала відповідачка, але без її належного повідомлення. При тому така заява представником кваліфікована у непередбачений процесуальним законом спосіб, як уточнення позовних вимог, які є зміною способу поділу спільного майна, про який прохав позивач, подаючи позовну заяву до суду та ініціювавши спір.

За такого, не будучи обізнаною про наявність такої заяви представника позивача, відповідачкою, від імені якої діяв адвокат, подана заява про розгляд справи за їх відсутністю із зазначенням про часткове визнання поданого ОСОБА_2 позову шляхом визнання за ним права власності на частину усього спільного майна.

Тобто судом першої інстанції вирішено спір, що виник між сторонами, у спосіб поділу майна, який визначено відповідачкою, внаслідок чого позовні вимоги ОСОБА_2 , які прийняті до розгляду із відкриттям провадження, задоволено частково.

Виходячи з наведеного та враховуючи положення пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, колегія суддів вважає доводи поданої апеляційної скарги обґрунтованими в частині наявності підстав для пропорційного розподілу судових витрат, які понесли сторони на професійну правову допомогу. Тому понесені сторонами витрати слід розподілити між ними в рівних частках, стягнувши з кожного на користь кожного по 5 000 грн витрат на правову допомогу.

В той же час колегія судді не вважає за необхідним повністю скасовувати додаткове рішення суду у відповідності до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, яке на її думку, підлягає зміні в частині вирішення заяви представника позивача, шляхом пропорційного зменшення суми таких витрат з 10 000 грн до 5 000 грн та шляхом його скасування в частині відмови у задоволенні заяви представника відповідачки з ухваленням нового судового рішення про стягнення з позивача на її користь 5 000 грн таких витрат.

За наведеного доводи представника позивача, що викладені ним у відзиві на подану апеляційну скаргу, колегія суддів вважає неприйнятними.

Керуючись статтями 367, 368, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

ПО С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Заливчий Ярослав Валерійович, - задовольнити частково.

Додаткове рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 червня 2025 року в частині вирішення заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу змінити, зазначивши про її часткове задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5 000 гривен в рахунок понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Додаткове рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 червня 2025 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким заяву ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5 000 гривен в рахунок понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяті днів, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова