Справа № 367/3871/23
Провадження №2/367/859/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

10 вересня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

головуючого судді Кухленка Д.С.,

за участю секретаря Шаповала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся адвокат Самойленко Артем Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 (далі - Позивач), є власником квартири АДРЕСА_1 . Внаслідок незадовільного та халатного відношення мешканців квартири АДРЕСА_2 , до свого обов`язку щодо належного утримання та експлуатації труб холодного водопостачання квартиру Позивача, а саме: АДРЕСА_1 було затоплено.Власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Факт залиття підтверджується актом про залиття, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання комісії ОСББ «Тарасівський» від 29.04.2023, у складі: Голови правління Левадар Т.В., майстра дільниці ОСОБА_3 , майстра дільниці ОСОБА_4 . Даний акт було складено в присутності Позивача та Відповідача. Зазначений акт було складено за результатами обстеження (усунення причин залиття), яке було здійснено на підставі усного звернення Позивача. З незрозумілих причин Відповідач відмовився підписувати акт, про що є відповідна відмітка членів комісії.

Вказано, що в результаті затоплення, в квартирі АДРЕСА_3 ), було встановлено розбухання стелі із гіпсокартону, площею 3,80 кв.м. та намокання акустичної мінеральної вати, товщиною 50,0 мм. Унаслідок залиття, квартира Позивача потребує поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. Такі дії Відповідача призвели до шкоди, відновлення якої передбачає ряд заходів.

Вартість оціночних робіт про ідентифікацію та експертну оцінку вартості збитків згідно договору від 05.05.2023 №0505-01 становить 6000,00 грн. Згідно зі звітом вартість ремонтних робіт та витрат згідно кошторису становить 20 369,00 грн. В той же час, згідно Звіту експерт, виходячи з розрахунків (з врахування коригуючих коефіцієнтів) вартості ремонтних робіт по відновленню приміщення пошкодженого в результаті залиття квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 05 травня 2023 року, з урахуванням ПДВ, становить (згідно витратного підходу): 22 019,00 грн.

Відповідач, яка є власником квартири АДРЕСА_5 , не має жодних намірів в добровільному порядку відшкодувати завдані майну Позивача шкоди, попри неодноразові усні звернення.

На підставі цього просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в сумі 22 019,00 грн., вартість оціночних робіт про ідентифікацію та експертну оцінку вартості збитків згідно договору від 05.05.2023 №0505-01 в сумі 6 000, грн., а також понесені судові витрати.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 липня 2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

24.08.2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Шурхно А.А. надійшов відзив на позовну заяву в якому вказав, що вищевказані позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає, вважає їх незаконними з наступних підстав.ь

У Акті від 29.04.2023 року про залиття, аварію, що трапилось на системі холодного водопостачання - надалі Акт, причиною залиття комісія вважає тріщин змішувача у ванній кімнаті, а також вказує на те, що було нанесено, ненавмисно незначних збитків квартирі Позивача. Тобто, твердження Позивача щодо незадовільного та халатного відношення Відповідача до свого обов`язку щодо належного утримання та експлуатації труб холодного водопостачання квартири є безпідставним та таким, що не відповіла дійсності, а також жодним належним доказом не підтвердженим. Разом з тим, слід зазначити, що комісією не встановлено причину залиття, а лише зазначено про припущення комісії, що також не підтверджено жодним належним доказом Акту про пошкодження.

Вказав, що Акт від 29.04.2023 року не оформлено належним чином, в Акті відсутня печатка Голови правління ОСББ «Тарасівський», а також відсутній підпис Голови правління у шапці з метою затвердження даного Акту, що ставить під сумнів його дійсність. Складений акт про залиття не відповідає вимогам, передбаченим Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76.

Зазначив, що вартість оціночних робіт відповідно до звіту про ідентифікацію та експертну оцінку вартості збитків від 05.05.2023 становить 6000,00 грн. Згідно Звіту вартість ремонтних робіт та витрат згідно кошторису становить 20369,00 грн. В той же час, згідно Звіту, експерт, виходячи з розрахунків вартості ремонтних робіт по відновленню приміщення пошкодженого в результаті залиття квартири Позивача станом на 05.05.2023 рою становить - 22019,00 грн. з урахуванням ПДВ. Позивач не врахував, що збитки у вигляді ПДВ виникають виключно при проведені ремонтних робіт платником зазначеного податку. При виконанні ремонтних робіт особою, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає. Позивачем не було надано документів, які б підтверджували сплату ним ПДВ при виконанні ремонтних робіт, або укладення договору на виконання ремонтних робіт з особою, яка є платником ПДВ, тому відсутня підстава для стягнення з Відповідача суми ПДВ.

Разом з тим, Позивач також стверджує, що унаслідок залиття, його квартира потребує поточного ремонту, оскільки мешкатії в ній стало неможливо. Вважає, що дане твердження значно перебільшене, оскілки Актом від 29.04.2023 року комісією встановлено незначні збитки у квартирі Позивача, що ніяк не може бути наслідком неможливості мешкати в квартирі. Більш того, затоплення було лише ванної кімнати Позивача, а не усієї квартири.

Таким чином, вважає, що Позивачем не доведено жодним належним доказом факту завдання матеріальних збитків внаслідок неправомірних дій та вини Відповідача, розмір завданих збитків, причинний зв`язок між ними. Доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях.

15.09.2023 року від представника позивача Самойленко А.В. подав пояснення де вказав, що Відповідачем не спростовано сам факт залиття та ту обставину, що саме в квартирі Відповідача сталася подія сталося саме в квартирі Відповідача.

Посилання Відповідача на ту обставину, що акт складений з порушенням встановлених норм, є необґрунтованим виходячи з наступного.Якщо, проаналізувати акт від 29.04.2023 то можна дійти до висновку, що він складений у повній відповідності до чинних норм та повністю відповідає практиці ВС.

Також, сторона Позивача зазначає, що акт не містить печатку ОСББ «Тарасівський», але внаслідок особливостей копірувальної техніки при здійсненні копії дана печатка не відображується. Вважає додатково заначити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку відкриття бізнесу» № 1206-VII від 15.04.2014 було запроваджено перехід від обов`язкового до добровільного використання печаток юридичними особами.

Щодо посилання Відповідача на ту обставину, що розмір майнової шкоди значно завищений, Позивач зазначає наступне. Вартість оціночних робіт про ідентифікацію та експертну оцінку вартості збитків становить 6000,00 грн. Згідно зі звітом вартість ремонтних робіт та витрат згідно кошторису становить 20 369,00 грн. Згідно Звіту експерт, виходячи з вартості ремонтних робіт по відновленню приміщення пошкодженого в результаті залиття квартири, станом на 05 травня 2023 року, з урахуванням ПДВ, становить: 22 019,00 грн.

В той же час, Відповідач у відзиві посилається лише на ту обставину, що Звіт виконано з порушенням ДСТУ при цьому не зазначено які саме норми порушено, які коефіцієнти застосовані невірно, які коефіцієнти слід було використовувати, тощо. Відповідач лише формально не погодився із висновками, що зазначені у Звіті при цьому взагалі не зазначає, які саме порушення допущені при складанні Звіту. Більш того, Відповідач, маючи копію Звіту, взагалі не зазначає який на його думку, реальний розмір шкоди, а лише вказав, що він значно завищений.Тобто, на думку Позивача, Відповідач лише вказує, що розмір шкоди завищений, при цьому дані висновки не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, як наслідок взагалі є припущенням.

На підставі цього просив задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 червня 2025 року закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Самойленко А.В. не з`явилися, в матеріалах справи містьться клопотання про розгляд справи без їх участі, вказано, що позовні вимоги підтримують.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Шурхно А.А. у судовому засіданні не з`явилися, в матеріалах справи містьться клопотання про розгляд справи без їх участі, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. (а.с. 42)

Також встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. (а.с. 43)

За фактом залиття квартири 29.04.2023 року комісієюОСББ «Тарасівський» у складі: Голови правління Левадар Т.В., майстра дільниці ОСОБА_3 , майстра дільниці ОСОБА_4 , складений Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання, згідно якого 25 квітня 2023 року приблизно о 18:00 в АДРЕСА_6 трапилось затоплення. Квартира знаходиться на 4-му поверсі 9-ти поверхового будинку. В результаті затоплення було нанесено, ненавмисно, незначних збитків квартирі нижче, а саме розбухання стелі із гіпсокартону, площею 3,80 кв.м. та намокання акустичної мінеральної вати, товщиною 50,0 мм, ці матеріали не придатні для повторного використання. Таким чином, причиною залиття, комісія вважає тріщину змішувача у ванній кімнаті. Трохимчук І.М. від підписання вказаного акту відмовилась. (а.с. 4)

Згідно звіту про ідентифікацію та експертну оцінку вартості збитків завданій житловій квартирі від 05 травня 2023 року складеного суб`єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , справедлива вартість, що об`єкту оцінки збитків, що сталося в результаті залиття, в житловій квартирі (приміщення №5), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 05 травня 2023 року, визначена за допомогою витратного підходу, з урахуванням ПДВ, становить 22 019,00 грн (двадцять дві тисячі дев`ятнадцять гривень 00 копійок). (а.с. 5-22)

Відповідно до Технічного звіту по розробці кошторисної документації на «Ремонті роботи по відновленню приміщення №5, пошкодженого в результаті залиття квртири АДРЕСА_1 » №55 від 05 травня 2023 року кошторисна вартість на ремонтні роботи становить 20 369,00 грн (двадцять тисяч триста шістдесят дев`ять гривень 00 копійок). (а.с. 24-38)

Вартість оціночних робіт про ідентифікацію та експертну оцінку вартості збитків згідно Договору від 05.05.2023 №0505-01 та акту виконаних робіт до Договору становить 6000,00 грн. (а.с. 39-40)

Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Частина 2 ст. ст. 383 ЦК України визначає, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 10 ЖК України визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

У відповідності до статті 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до абз. 2 п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до вказаних Правил встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, умовою покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану позивачу, є наявність вини останньої у спричиненні вказаної шкоди.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Аналогічний висновок зроблено КЦС Верховного Суду у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи №757/31418/15-ц.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.

Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17.

Так, звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 посилаються на акт про залиття, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання комісії ОСББ «Тарасівський» від 29.04.2023 року, яким визнано, що в результаті затомлення було нанесено збитків квартирі нижче, а саме кв. АДРЕСА_7 .

У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за №927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

Судом встановлено, що наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачкою не спростовані.

Причиною залиття квартири АДРЕСА_1 комісія вважає тріщину змішувача у ванній кімнаті.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття квартири АДРЕСА_1 , сталося з вини власника квартири АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_2 .

Одночасно слід зазначити, що правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). У додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства ), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число місяць ,рік ); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що акт 28.0729.04.2023 є неналежним доказом наявності вини відповідача у залитті належної позивачу квартири, оскільки вказаний акт відповідає вимогам, встановленим вищезазначеними Правилами, в ньому наведені: дата та місце складання; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття.

Доводи про те, що відповідач не був присутній та не підписував акт не впливає на його правильність, оскільки зворотного відповідач не довів. Крім того, у даному акті міститься відмітка про те, що власник квартири АДРЕСА_2 від підпису відмовився.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2018 у справі №753/20314/15, у якій зазначено, що не підписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотнього останній не довів. Відтак, якщо власник квартири, у якій сталася аварійна ситуація, що спричинила залиття, не підписав письмовий акт обстеження, це не призведе до втрати таким документом юридичної сили, а отже й доказового значення для справи.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої шкоди, суд приймає до уваги звіт про ідентифікацію та експертну оцінку вартості збитків завданих житловій квартирі від 05 травня 2023 року складеного суб`єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 , відповідно до якого вартість завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття приміщень квартири становить 22 019,00 грн (двадцять дві тисячі дев`ятнадцять гривень 00 копійок).

Суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо даного висновку, оскільки за час розгляду справи стороною відповідача не надано жодного доказу на спростування оцінки розміру завданої шкоди, з моменту залиття по час розгляду справи відповідач з будь-якими заявами щодо проведення повторних оглядів з метою оспорювання причин залиття або їх наслідків не звертався. Свою вину у завданій позивачу шкоді відповідачем не спростовано.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що залиття квартири позивача сталось з квартири відповідачки за наявності її вини, а саме недбалому ставленні до сантехнічного обладнання у належній їй квартирі та відсутності контролю за ним і саме відповідачка має відшкодувати завдану позивачу в результаті залиття шкоду.

Таким чином, встановивши, що позивач довів завдану їй шкоду, протиправність дій відповідачки, причинно-наслідковий зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, а тому суд доходить висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачкою у загальному розмірі 22 019,00 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, згідно вимог ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073, 60 грн., та 6 000,00 грн. сплачених позивачем завартість оціночних робіт про ідентифікацію та експертну оцінку вартості збитків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 383, 386, 1166, 1192 ЦК України, ст. ст. 10, 151 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 95, 141, 174, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальні збитки в сумі 22 019,00 (двадцять дві тисячі дев`ятнадцять грн. 00 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вартість оціночних робіт про ідентифікацію та експертну оцінку вартості збитків згідно договору від 05.05.2023 №0505-01 в сумі 6 000,00 (шість тисяч грн. 00 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 1073,60 гривень сплаченого позивачем судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_8 .

Представник позивача: Самойленко Артем Володимирович, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 27.12.2007 року №3542/10, адреса: 08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. Шевченка 5, к. 5.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_9 .

Представник відповідача: Шурхно Андрій Анатолійович, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 667 від 04.07.2001 року, адреса: АДРЕСА_10 .

Суддя: Д.С. Кухленко