Провадження № 2-з/522/493/25
УХВАЛА

09 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Крайнюкова Максима Миколайовича про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 522/15428/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

До Приморського районного суду м. Одеси 01.09.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Крайнюкова Максима Миколайовича надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 522/15428/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування заяви зазначено, що в заяві про забезпечення позову позивачем наведені припущення, які нічим не підтверджуються, а в діях відповідачки вбачається систематичність та відсутність підстав для відчуження спірного транспортного засобу. Крім того в результаті наявності арешту відповідачка позбавлена можливості перетинати Державний кордон України на спірному транспорті з метою вивозу дитини через систематичні обстріли. У зв`язку з цим, на підставі ст. 158 ЦПК України, заявниця просить суд скасувати заходи забезпечення позову по зазначеній справі.

Матеріали заяви суддя отримала 02.09.2025 року.

Ухвалою суду від 03.09.2025 року було призначене судове засідання з приводу розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову на 05.09.2025 року.

До суду 04.09.2025 року від представника ОСОБА_2 адвоката Кудрінської Ю.Є. надійшли заперечення на заяву про скасування заходів забезпечення, згідно яких вважає клопотання безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки арешт на транспортному засобі не перешкоджає його експлуатації, в тому числі й виїзду за межі України. Крім того позивач не заперечує проти використання автомобіля для забезпечення зручності, комфорту та безпеки їх спільної дитини. Скасування забезпечення позову створить ризик відчуження автомобіля та порушення майнових прав позивача.

У судове засідання 05.09.2025 року з`явилися ОСОБА_2 та його представник адвокат Кудрінська Ю.Є. та представник ОСОБА_1 адвокат Крайнюков М.М.

Представник ОСОБА_1 адвокат Крайнюков М.М. просив скасувати заходи забезпечення та пояснив, що є встановлений КМУ 07.09.1998р. за №1388 порядок виїзду за межі України, за яким за п. 53 у разі наявності арешту на транспортний засіб, забороняється перетинання кордону на ньому. Тобто відповідачка не має можливості виїхати задля безпеки дитини.

Позивач ОСОБА_2 заперечував проти скасування заходу забезпечення, оскільки відповідачка зможе відчужити такий транспортний засіб.

Представник ОСОБА_2 адвокат Кудрінська Ю.Є. зауважила, що арешт не перешкоджає вільному перетинанню кордону на спірному авто. Крім того позивач не перешкоджає виїзду доньки за кордон. При скасуванні виникне право на відчуження. Тобто неможливість виїзду є лише припущенням.

Оголошено перерву до 09.09.2025 року

У судове засідання 09.09.2025 року з`явилися ОСОБА_2 та його представник адвокат Кудрінська Ю.Є. та представник ОСОБА_1 адвокат Крайнюков М.М.

Сторони підтримали раніше подані пояснення стосовно заяви про скасування заходу забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви, заперечень та вислухавши пояснення сторін, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.07 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Кудрінської Юлії Євгенівни про забезпечення позову задоволено частково. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно автомобіль Volvo ХС60 2.0 D4 AWD R-Design T6 320 к.с., державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до розгляду справи по суті.

Згідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-72919) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить ухвалити судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів, а предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем (схожий за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 909/243/18).

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог позивача є визнання автомобіля Volvo ХС60 2.0 D4 AWD R-Design T6 320 к.с., державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , що зареєстрований за відповідачкою, спільним майном подружжя, стягнення з відповідачки коштів за частину автомобіля, припинення спільної власності.

Тобто саме цей автомобіль є предметом спору та його оцінка.

Також представником відповідачки подана до суду разом з відзивом копія клопотання до експерта про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи щодо визначення ринкової вартості транспортного засобу та висновок експерта від 27.08.2025 року.

Підставою клопотання про скасування заходів забезпечення позову зазначають: позбавлення можливості перетинати кордон України на вказаному автомобілі, що ставить під загрозу життя та здоров`я малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також що намір відчужити автомобіль є лише припущенням позивача.

Постановою КМ України від 07.09.1998р. за №1388 затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Пунктами 50-55 передбачено Порядок допуску транспортних засобів до поїздки за кордон.

П.53. Транспортні засоби, на які згідно із законом встановлено тимчасову заборону на зняття з обліку (крім транспортних засобів, придбаних у розстрочку та зареєстрованих відповідно до пункту 25 цього Порядку), до поїздок за кордон не допускаються.

Тобто доводи представника відповідачки щодо заборони виїзду за кордон у випадку накладання арешту на автомобіль не знайшли підтвердження та спростовуються п. 40, за яким вбачається, що Зняття з обліку транспортних засобів- це зокрема за бажанням власника, оскільки його транспортний засіб тимчасово не бере участь у дорожньому русі на території України, для відчуження транспортного засобу суб`єкту господарювання, що здійснює торгівлю транспортними засобами, та у зв`язку з вибракуванням (списанням) транспортного засобу в цілому.

Крім того пункт 15 доповнено новим абзацом згідно з Постановою КМ № 825 від 14.07.2025: накладення на транспортний засіб арешту, встановлення щодо нього будь-яких обтяжень чи заборон (зокрема розпоряджатися або користуватися ним), наявність відомостей про власника транспортного засобу в Єдиному реєстрі боржників не перешкоджає вчиненню щодо такого транспортного засобу реєстраційних дій (державній реєстрації, перереєстрації, зняттю з обліку), якщо такі дії вчиняються на підставі судового рішення про застосування до фізичної або юридичної особи санкції, передбаченої пунктом 1-1 частини першої статті 4 Закону України Про санкції, яке набрало законної сили та за яким транспортний засіб стягнуто в дохід держави.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що накладання арешту на автомобіль не перешкоджає відповідачці користуватися вказаним автомобілем, у тому числі й виїжджати за кордон України, а тому заява не підлягає задоволенню.

Щодо припущень позивача про можливість відчуження відповідачкою автомобіля, то суд вважає, що таке обґрунтування також не є належним, враховуючи предмет позову.

Таким чином суд не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 158, 247, 258-260, 263, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Крайнюкова Максима Миколайовича про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 11.09.2025 року.

Суддя Домусчі Л.В.