Справа № 206/3512/25
Провадження № 2/206/2052/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2025 Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю секретаря судового засідання Содоль М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

04 січня 2022 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/11934315-SP, підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку:www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов Договору. Строк дії Кредитного ліміту за Кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення Кредитного ліміту. При цьому закінченням зазначеного періоду, строк дії Кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо Банк прийняв рішення не продовжувати строк дії Кредитного ліміту; направлення Клієнтом до Банку письмової заяви про відмову від користування лімітом Кредитною лінією та/або про закриття Поточного рахунку.

28.02.2024 між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 у відповідності до умов якого, АТ «Таскомбанк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 Реєстру Прав Вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17972,49 грн., з яких: 9992,05 грн. сума заборгованості за по тілу кредиту, 7980,44 грн. сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 28.02.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 002/11934315-SP від 04.01.2022 у розмірі 17972,49 грн., а також судові витрати.

Ухвалою суду від 24.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в позовній заяві клопотав про розгляд справи за його відсутності. Просив суд на підставі наявних у справі доказів позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Пріхно Н.М. через «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якій заперечувала щодо задоволення позовних вимог та просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено наявної у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Так, упозовній заяві ТОВ «ЄАПБ» до ОСОБА_1 зазначено, що він уклав з АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК» ( Первісний кредитор чи АТ «ТАСКОМБАНК» ) Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/11934315-SР від 4 січня 2022 року. підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ "ТАСКОМБАНК", яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.uа та беззастережно приєднався до умов Договору. При цьому Позивач надає до позовної заяви заяву-анкету № 479681 від 15.12.2020 року щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських послуг. Надана Заява-анкета відноситься до Sportbank. Продукт Sportbank передбачав обслуговування без відділень, майже всі послуги надавалися за допомогою мобільного застосунку. Видачу картки здійснював кур`єр-співробітник банку або в точках видачі, наприклад відділення КредитМаркет. У позові зазначено, що ОСОБА_1 уклав Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/11934315-SР від 4 січня 2022 року, підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ "ТАСКОМБАНК", яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.uа та беззастережно приєднався до умов Договору. Але, як зазначено вище, Sportbank передбачав обслуговування без відділень, майже всі послуги надавалися за допомогою мобільного застосунку. Таким чином, невідомо як Sportbank чи Таскомбанк отримали підпис на Анкеті-заяві, відповідача. Також у позові та доданих до нього документах немає посилання на те, яким чином ОСОБА_1 отримав кредитні кошти та яку саме суму. Крім того Позивач не зазначив, чи отримував він від Первісного кредитора оригінал вищевказаного кредитного договору, або його копію, завірену Первісним кредитором. Разом з тим, жодних повідомлень Відповідач ані від банку, ані від ТОВ «ЄАПБ» не отримував. Враховуючи викладене, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають завдооленню, оскільки будь-яких доказів на підтвердження обставин, що ОСОБА_1 надавався кредит матеріал справи не містять. Розгляд справи просить здійснювати без її участі та участі відповідача, про що надала до суду відповідну заяву, в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі.

04.09.2025 через «Електронний суд» від представника позивача Панкронової Т.В. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому. У разі укладення Кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення Кредитного договору, на погоджених умовах шляхом особистого підписання Кредитного договору. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та, які б спростовували суму заборгованості. Відповідачем, у відзиві на позовну заяву, не заперечується належними та допустимими доказами факту укладення ним Кредитного договору. Представник позивача зазначає, що на момент подачі позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані Первинними кредиторами в рамках укладених Договорів факторингу. На підставі Договору факторингу позивач одержав від попереднього кредитора право вимоги по заборгованості Відповідача, що підтверджується вищезазначеним договором факторингу та витягом з реєстру боржників. Враховуючи вищевикладене представник позивача просила позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача судові витрати по справі. Розгляд справи просила здійснювати без її участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, прийшов до наступного.

04 січня 2022 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/11934315-SP, підписанням якого останній акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку:www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов Договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження укладання кредитного договору надано копію заяви від 15.12.2020 №479681 про приєднання до частини Публічної пропозиції АТ «Оксі Банк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbsnk».

Відповідно до заяви ОСОБА_1 підтвердив, що перед підписанням цієї заяви він ознайомився з Публічною пропозицією з додатками, в т.ч частиною Публічної пропозиції, що розміщена на сайті банку АТ «Оксі Банк» та Лендинговій сторінці https://sportbank.com.ua, посилання на примірники якої, разом з додатками відповідач отримав в мобільному додатку «Sportbank», і з якою він ознайомлений, повністю згоден, зміст розуміє, положень якої зобов`язався неухильно дотримуватися.

Згідно з п.4 заяви про приєднання відповідач визнав, що всі правочини (у тому числі, але не виключно заяви на відкриття рахунків договори, угоди про отримання споживчого кредиту, угоди про розміщення вкладів, інші заяви, договори, угоди, листи, повідомлення, розрахункові документи, тощо) при здійсненні електронної взаємодії з банком через мобільний додаток можуть вчинятися ним з використанням (накладенням, створенням) удосконаленого електронного підпису.

Для створення удосконаленого електронного підпису відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (зазначеним у змісті заяви-анкети).

Згідно Довідки АТ «ТАСКОМБАНК» №27287/47.5 від 02.09.2024 року, ОСОБА_1 з 04.01.2022 є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до заяви-анкети №897003 з номером кредитного договору №002/11934315-SP від 04.01.2022, № картки НОМЕР_2 , у АТ «ТАСКОМБАНК».

Як вбачається із зяяви від 15.12.2020 та довідки від 02.09.2024 року, відповідач має поточний рахунок у АТ «ТАКСОБАНК» у гривні № НОМЕР_1 та відкриту картку. Проте сам кредитний договір № 002/11934315-SP від 04.01.2022, на який є посилання у довідці суду не надано.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому зазаконом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ТАСКОМБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Оскільки банківські послуги не обмежуються наданням кредитів, відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank. Однак тексту такої Публічної пропозиції, в редакції станом на дату укладення договорупозивачем не надано, тому не можна однозначно визначити на яких умовах укладено договір між сторонами. Про такі обставин в позовній заяві не зазначено.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитнимдоговором банка бо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зіст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог закону, в заяві щодо приєднання до Публічної пропозиції повинні бути зазначені істотні умови договору, насамперед, встановлений сторонами ліміт кредитування або розмір грошових коштів, які надано позичальнику та зараховано на картковий рахунок.

Як доказ наявності заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 28.02.2024 по 30.04.2025 року, що станом на 30.04.2025 року складає 17972,49 гривень, з яких: 9992,05 грн. сума заборгованості за по тілу кредиту, 7980,44 грн. сума заборгованості за відсотками. В даному розрахунку мається посилання на кредитний договір № 002/11934315-SP від 04.01.2022, який суду не надано.

Довідка про наявність рахунку та розрахунок заборгованості самі по собі не можуть бути підтвердженням укладання кредитного договору відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, відсутня можливість встановити наявність необхідних умов кредитного договору, проте, як передбачено цивільним законодавством, саме за порушення умов кредитного договору (зобов`язання) настає відповідальність у вигляді процентів, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

28.02.2024 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №НІ/11/15-Ф, на підставі якого до останнього перейшло право грошової вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі боржників.

Надана копія договору факторингу не містить всіх аркушів договору, що не дозволяє суду встановити його відповідність Главі 73 ЦК України.

У копії витягу з Реєстру Прав Вимог до договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 року вказано, що за договором №002/11934315-SP від 04.01.2022 ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 17972,49 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано до матеріалів цивільної справи копії кредитного договору №002/11934315-SP від 04.01.2022, на який позивач посилається як на підставу виникнення кредитних відносин з відповідачем.

Суд зазначає, що доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів та отримання їх відповідачем, згідно з вказаним кредитним договором, позивачем надано не було.

Суд наголошує на тому, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є, саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не були надані докази на підтвердження зарахування кредитних коштів на банківські рахунки відповідача (реквізити банківської платіжної картки), виписки по рахунку тощо.

В той час, як відповідач заперечує факт перерахування йому грошових коштів.

Суд зазначає, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

У своїй позовній заяві ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило розглянути справу у їх відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв. Заявлене клопотання у відповіді на відзив суд не прийнято до уваги.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості за кредитним договором, який складений представником позивача, як на підставу задоволення позовних вимог, є безпідставним, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит та чи укладався взагалі кредитний договір.

У зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування відповідачу кредитних коштів з метою доведення виконання умов договору про надання кредиту, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, суд не знаходить правових підстав для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України).

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність та необґрунтованість, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях та є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з тим, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладенего, керуючись статтями 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 1049, 1050 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст.7, 12, 13,76-81, 89,141,247,263-265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд, - У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5ст.265 ЦПК України:

- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30. Код .

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 08.09.2025.

Суддя О.В. Поштаренко