Справа № 444/1551/25
Провадження № 2/444/1148/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)про визнання права власності на частку спадкового майна бувшого колгоспного типу двору та частку в майні двору,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)про визнання права власності на частку спадкового майна бувшого колгоспного типу двору та частку в майні двору. Просить визнати право власності ОСОБА_1 на 3/5 частки ( три п`ятих) майна бувшого колгоспного типу двору в будинку АДРЕСА_1 загальна площа якого становить 86,5кв.м,житлова 55.9 кв.м. допоміжна-30.6 кв.м з такою ж частиною господарських будівель, з яких 2/5 частки в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/5 частки як члена колгоспного типу двору.

Визнати право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на 1/ 5 (одну п`яту)частки кожної, майна бувшого колгоспного типу двору в будинку АДРЕСА_2 загальна площа якого становить 86,5кв.м,житлова 55.9 кв.м. допоміжна-30.6 кв.м з такою ж частиною господарських будівель .

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні справи покладаються на думку суду.

Представник третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності та на виконання ухвали Жовківського районного суду Львівської області копії спадкових справ після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Померла доводилася матір`ю ОСОБА_1 та проживала в АДРЕСА_1 в будинку,який станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року відносився до колгоспного типу двору,головою якого значилася ОСОБА_4 ,членами двору її батько- ОСОБА_5 , син- ОСОБА_1 ,його дружина - ОСОБА_2 та їх дочка ОСОБА_6 ,що стверджено витягом з погосподарської книги по с.Мацошин Львівського району Львівської області. Право власності на майно двору зареєстровано на ім`я голови двору ОСОБА_4 , що стверджено довідкою Шептицького МБТІ №1202 від 13.03.2025 року.

Оскільки господарство відносилося до колгоспного типу двору то відповідно до діючого на той час законодавства кожен член двору мав рівну частку в майні двору, по 1/5 частині кожний.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну йому 1/5 частки в майні двору в будинку в АДРЕСА_1 , яку відповідно до положень ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 року) фактично прийняла його дочка ОСОБА_7 (дошлюбне прізвище якої ОСОБА_8 ) ,але не оформила,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . При житті ОСОБА_4 ,склала заповіт,яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 .

Як спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 , після смерті матері ОСОБА_4 , прийняв спадщину , оскільки проживав разом з померлою на день її смерті та звернувся про спадкування до Жовківської державної нотаріальної контори де відкрито було спадкову справу № №35/2005 і 3.04.2025 року йому вже видано свідоцтво про право на спадщину земельної ділянки площею 0.2481 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку та свідоцтво про право на спадщину земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.9293 га,0.1221 га. Щодо спадкування будинку нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину ,оскільки не визначено частки членів двору.

Згідно технічного паспорта виготовленого Шептицьким МБТІ загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 86,5 кв.м,житлова 55.9 кв.м. допоміжна- 30.6 кв.м з господарськими будівлями

Окрім того, позивачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,(до одруження ОСОБА_9 мають право на 1/5 частку кожний в майні бувшого колгоспного типу двору в АДРЕСА_1 , однак належну кожному частку в майні двору відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень можуть зареєструвати лише за рішенням суду.

Ст. 4 ч.1 ЦПК України встановлено. що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 України, встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права,свободи чи інтереси фізичних осіб,права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом.

Ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 15 .1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків,встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини,які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню,якщо суд немає обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права,свободи, інтереси осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд .

Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами судового провадження .

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини ,основоположних свобод. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном .Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено,що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що стверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 виданим Жовківською міською радою (акт. запис №244)( а.с. 11а)

Померла ОСОБА_4 , доводилася матір`ю позивача ОСОБА_1 що підтверджується свідоцтвом про його народженнявиданим Сопошинською сільською радою серії НОМЕР_2 .( а.с. 14)

З виписки із погосподарської книги Сопошинської сільської ради вбачається, що ОСОБА_4 , проживала в АДРЕСА_1 в будинку,який станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року відносився до колгоспного типу двору,головою якого значилася померла ОСОБА_4 ,членами двору- її батько ОСОБА_5 син ОСОБА_1 , його дружина - ОСОБА_2 та їх дочка ОСОБА_6 ,що стверджено витягом з погосподарської книги по с.Мацошин Львівського району Львівської області. Право власності на майно двору зареєстровано на ім`я голови двору ОСОБА_4 , що стверджено довідкою Шептицького МБТІ №1202 від 13.03.2025 року.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що правила ст. 563 (в ред. 1963 року) про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Отже всі члени двору в АДРЕСА_1 , мали рівне право на частку в майні двору, а саме по 1/5 частині кожний.

З копії свідоцтва про смерть НОМЕР_3 виданим Сопошинською сільською радою (акт.запис №26)вбачається, що член двору ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .( а.с. 12)

Про те, що голова двору ОСОБА_4 , доводилася дочкою померлого ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_4 виданим Нестеровським бюро ЗАГС. Прізвище ОСОБА_8 , на прізвище ОСОБА_10 нею змінено в зв`язку з одруженням що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 28.05.1954 року .( а.с.13)

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в ред.1963 року) , ОСОБА_4 ,, після смерті батька ОСОБА_5 ,прийняла фактично частку спадкового майна двору,яке належало померлому ,вступивши у володіння та управління належною йому 1/5 частки майна двору.

Із заповіту посвідченого Мацошинською сільською радою вбачається, що ОСОБА_4 , 22.05.2000 року склала заповіт,яким все належне їй майно та все те на що вона на день смерті матиме право. Заповіла синові ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України (в ред 2003року) ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом також є таким,що прийняв спадщину, тобто частку в майні яка належала на день смерті матері, яка складала на день її смерті 2/5, оскільки проживав з матір`ю на день її смерті.

Із спадкової справи №35/2025 наданої Жовківською державною нотаріальною конторою вбачається, що про спадкування за заповітом ,після смерті ОСОБА_4 звернувся її син ОСОБА_1 і йому 3.04.2025 року йому вже видано свідоцтво про право на спадщину земельної ділянки площею 0.2481 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку та свідоцтво про право на спадщину земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.9293 га,0.1221 га.та 0,0402 га, 0,1832 для ведення особистого селянського господарства Щодо спадкування будинку нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину ,оскільки не визначено частки членів двору ( а.с. 38-77).

З постанови нотаріуса Жовківської державної нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкування частки в майні колгоспного типу двору в будинку в АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_4 , з підстав відсутності розподілу часток в майні двору іншим членам двору( а.с. 29).

Згідно технічного паспорта виготовленого Шептицьким МБТІ загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 86,5кв.м,житлова 55.9 кв.м. допоміжна-30.6 кв.м з господарськими будівлями ( а.с. 18).

Таким чином ,позивач,як спадкоємець за заповітом,після смерті матері ОСОБА_4 має право на спадкування належної матері 2/5 частки.

Крім того, позивачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,(до одруження ОСОБА_10 ), мають право на 1/5 частку кожний в майні бувшого колгоспного типу двору в АДРЕСА_1 , однак належну кожному частку в майні двору відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень можуть зареєструвати лише за рішенням суду.

Про те, що член двору ОСОБА_11 , змінила прізвище на ОСОБА_12 підтверджено свідоцтвом про її одруження

Крім того, позивачі ОСОБА_1 .. ОСОБА_2 ,. ОСОБА_3 , .як члени колгоспного типу двору в АДРЕСА_1 , головою якого була ОСОБА_4 ,,мають право на 1/5 частку кожний в майні двору.

Відповідно до ч.2ст.Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяженьречові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону,виникають з моменту реєстрації,а тому позивачі можуть зареєструвати своє право власності за рішенням суду,а відтак їх право підлягає захисту.

Згідно до ст. ст. 1216 1218 ЦК України(в ред.2003 року) до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Відповідно до ст. 392 ЦК України (в ред. 2003 року)власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права

З врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку. Зібрані по справі докази та оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності ,встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати право власності ОСОБА_1 на 3/5 частки ( три п`ятих) майна бувшого колгоспного типу двору в будинку АДРЕСА_1 загальна площа якого становить 86,5 кв.м, житлова 55.9 кв.м. допоміжна-30.6 кв.м з такою ж частиною господарських будівель, з яких 2/5 частки в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/5 частки як члена колгоспного типу двору.

Визнати право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на 1/ 5 (одну п`яту)частки кожної, майна бувшого колгоспного типу двору в будинку АДРЕСА_2 загальна площа якого становить 86,5кв.м,житлова 55.9 кв.м. допоміжна-30.6 кв.м з такою ж частиною господарських будівель .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09 вересня 2025 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.