Справа № 125/786/16-ц
Провадження № 22-ц/801/1960/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 рокуСправа № 125/786/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Литвин Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 125/786/16-ц за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою скаржниці ОСОБА_1 на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 27 червня 2025 року, постановлену складі судді Хитрука В. М.,

встановив:

До суду надійшла скарга стягувача ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та зобов`язання вчинити дії.

Скаргу мотивувала тим, що державний виконавець не проводить виконавчі дії у виконавчому провадженні №52246848 по виконанню виконавчого листа Барського районного суду від 13.06.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи їх стягнення з 19.04.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

Скаржник просила суд визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Паламарчук Інни Олексіївни та зобов`язати її усунути порушення закону.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 27 червня 2025 року відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Барського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Не погоджуючись з даною ухвалою скаржник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт вказує, що ухвала суду постановлена із порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права та матеріального права, а тому повинна бути скасована. Вважає що суд першої інстанції під час розгляду справи не надав правової оцінки всім обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду скарги були повідомлені завчасно та належним чином.

Скаржниця ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказала, що просить розгляд справи проводити у її відсутність.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги на рішення суду, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що у Барському відділі державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження № АСВП52246848 по виконанню виконавчого листа Барського районного суду від 13.06.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи їх стягнення з 19.04.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

З дослідженого у судовому засіданні виконавчого провадження встановлено, що 15.09.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено сторонам для ознайомлення.

Державним виконавцем при здійсненні виконання виконавчого провадження було вжито наступних заходів примусового виконання:

Державним виконавцем було здійснено електронні запити до Пенсійного фонду України та до Державної фіскальної служби України про наявність джерел доходів та рахунків у боржника. Крім цього було направлено електронний запит до МВС про наявність майна у боржника.

Боржнику за адресою вказаною у виконавчому документі було неодноразово направлено виклик. Боржник за викликами не з`являвся.

Постановами державного виконавця накладено арешти на грошові кошти боржника.

Постановою державного виконавця встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Постановою державного виконавця встановлено тимчасове обмеження боржника у праві полювання та користування зброєю.

Постановою державного виконавця встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Відомості про ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру боржників.

Вироком Барського районного суду від 23.04.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та засуджено до покарання у виді у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять годин громадських робіт).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Наведені факти свідчать про здійснення державним виконавцем у виконавчому провадженні всіх заходів примусового виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а тому суд першої інстанції правильно не вбачає у діях державного виконавця неправомірної бездіяльності.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 375, 381,382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу скаржниці ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 27 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник