ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 678/1743/24

Провадження № 22-ц/820/1904/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретар: Плінська І.П.,

за участю представника апелянта адвоката Варцаби С.А., позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Вусатюка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Форте» на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 16 червня 2025 року (суддя Лазаренко А.В. ) за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Форте», третя особа: Державний реєстратор Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Андрієвська Марина Василівна про розірвання договору оренди земельної ділянки, витребування земельної ділянки з незаконного володіння, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Форте» (далі ТОВ «Агро-Форте»), третя особа: Державний реєстратор Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області Андрієвська М.В. про розірвання договору оренди земельної ділянки, витребування земельної ділянки з незаконного володіння, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Позовну заяву мотивував тим, що 01.08.2012 року між ним та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець надав в оренду земельну ділянку площею 2,5031 га, ділянка № НОМЕР_1 , строком на 9 років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Договір зареєстровано у Відділі Держкомзему у Летичівському районі 26.08.2012 року №02841. Відповідно до Додаткової угоди до договору оренди землі від 01 серпня 2012 року продовжено дію Договору оренди землі від 01.08.2012 року на три роки, від строку його закінчення, тобто до 26.08.2024 року. До закінчення терміну дії додаткової угоди від 17 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 на ім`я директора ТОВ «Агро-Форте» Піскуровському С.Я. подав заяву 11.07.2024 року про небажання продовжувати договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:018:0160 та намір користуватися земельною ділянкою самостійно. Однак, вказана заява залишена без уваги та розгляду, оскільки при зверненні в жовтні 2024 року до державного реєстратора позивачу було повідомлено, що договір від 01 серпня 2012 року продовжений до 17 серпня 2027 року.

Позивач зазначив, що між ним та ТОВ «Агро-Форте» не було підписано жодної додаткової угоди щодо продовження дії договору оренди землі, з яких причин та підстав договір був продовжений йому не відомо. Дане продовження строку договору оренди землі порушує право позивача як власника на користування, розпорядження вказаною земельною ділянкою.

Із урахуванням викладеного, а також заяви про зміну предмета позову, ОСОБА_1 просив суд витребувати з незаконного володіння у ТОВ «Агро-Форте» земельну ділянку: кадастровий номером :03:018:0160, площею 2,5031 га, що знаходиться на території Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької області на користь ОСОБА_1 ; розірвати договір оренди землі від 01 серпня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Форте», що стосується вказаної земельної ділянки, номер запису про дане речове право: 21133289 від 27 червня 2017 року, індексний номер рішення 35892986 від 27.06.2017 року; скасувати державну реєстрацію іншого речового права (права оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Форте» щодо даної земельної ділянки.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 16 червня 2025 року позов задоволено частково: витребувано з незаконного володіння у ТОВ «Агро-Форте» земельну ділянку з кадастровим номером :03:018:0160, площею 2,5031 га, що знаходиться на території Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької області на користь ОСОБА_1 ; стягнуто з ТОВ «Агро-Форте» на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Суд керувався тим, що позивач не здійснював волевиявлення на продовження дії договору оренди. З дотриманням строків передбачених статтею 33 ЗУ «Про оренду землі» висловив в письмовій формі заперечення щодо поновлення строку оренди спірної земельної ділянки, а тому у відповідача відсутнє право оренди земельної ділянки, яка належить позивачу, отже земельна ділянка підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача. Щодо вимоги позивача про розірвання договору оренди, то така вимога є неналежним способом захисту, оскільки договір є припиненим із 26.08.2024 року. Вимога про скасування рішення державного реєстратора носить похідний характер, певною мірою суто технічний характер, а тому не є необхідною для ефективного захисту інтересів позивача.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агро-Форте», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині витребування з незаконного володіння земельної ділянки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, здійснити розподіл судових витрат.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що починаючи з 16 липня 2020 року було змінено порядок поновлення Договорів оренди землі. З вказаної дати порядок поновлення Договорів оренди землі здійснюється в порядку статті 126-1 Земельного кодексу України, у випадку якщо таке було передбачено Договором оренди землі або змінами до нього. Відповідно до вимог зазначеної статті, сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк. Апелянт зазначив, що 17 серпня 2021 року, тобто після набрання чинності 16 липня 2020 року згідно із Законом України № 340-Х від 05 грудня 2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» вимог, щодо доповнення глави 19 Земельного кодексу України статтею 126-1, між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Форте» укладено додаткову угоду до Договору оренди землі від 01 серпня 2012 року. Укладення вказаної додаткової угоди сторонами не заперечується. За додаткової угоди сторони домовились продовжити строк дії Договору оренди землі від 01 серпня 2012 року на три роки, від строку його закінчення, тобто до 26 серпня 2024 року (п. 1.3. Додаткової угоди) та, що у разі відсутності заперечень сторін, Договір оренди землі №_ від 01 серпня 2012 року поновлюється автоматично на той самий строк. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення його дії, після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація прав оренди за цим договором продовжується на той самий строк (п. 1.4. Додаткової угоди). Позивач у справі, ОСОБА_1 , не подав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору, що визнано ним у суді першої інстанції. Крім того, на думку апелянта, позивачем було обрано неефективний спосіб захисту права.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників у справі не надходило.

В судовому засіданні представник ТОВ «Агро-Форте» адвокат Варцаба С.А підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Вусатюк О.М. в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди землі та скасування державної реєстрації права оренди ТОВ «Агро-Форте» щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:018:0160, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом встановлено, що 01 серпня 2012 року, ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Форте» уклали договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,5031 гектарів, у тому числі ріллі - 2.5031, ділянка № НОМЕР_1 строком на 9 років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Договір діє з моменту його державної реєстрації.

Згідно п.п.3.2-3.3 Договору оренди землі від 01 серпня 2012 року, якщо до моменту закінчення строку дії цього Договору жодна із сторін не заявить про його припинення шляхом надіслання відповідного поштового повідомлення іншій стороні, цей Договір вважається продовженим на такий самий строк та на тих самих умовах. У разі якщо Орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку цього Договору, то за відсутності письмових заперечень Орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку цього Договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Згідно відмітки у вказаному договорі, договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Летичівському районі 26 серпня 2012 року №02841.

Згідно з актом передачі-прийому земельної ділянки, переданої в оренду від 01 серпня 2012 року, ОСОБА_1 передає, згідно договору оренди та плану, земельну ділянку площею 2,5031 га, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Меджибізької селищної ради, а ТОВ «Агро-Форте» приймає в оренду строком на 9 років вищезгадану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель приватної власності громадянина.

Відповідно до акта перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01 серпня 2012 року, в присутності орендодавця ОСОБА_1 , землевпорядника селищної ради ОСОБА_2 , директора ТОВ «Агро-Форте» Рівного А.І., цього числа перенесено в натуру (на місцевості) межі земельної ділянки площею 2,5031 га, розташованої на території Меджибізької селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ТОВ «Агро-Форте». Границі земельної ділянки закріплено межовими знаками згідно прикладеної схеми.

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 015 від 08 жовтня 2015 року, земельній ділянці належній ОСОБА_1 присвоєно кадастровий номер :03:018:0160, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа земельної ділянки складає 2,5031 га.

Відповідно до Додаткової угоди до договору оренди землі від 01 серпня 2012 року, зареєстрованого в Летичівському РВ Хмельницької РФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 02841 від 26 серпня 2012 року (кадастровий номер земельної ділянки :03:018:0160) від 17 серпня 2021 року, ТОВ «Агро-Форте» та ОСОБА_1 домовились продовжити дію Договору оренди землі від 01 серпня 2012 року на три роки, від строку його закінчення, тобто до 26 серпня 2024 року (пункт 1.3 Додаткової угоди).

У разі відсутності заперечень сторін, Договір оренди землі №_ від 01 серпня 2012 року поновлюється автоматично на той самий строк. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення його дії після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація прав оренди за цим договором продовжується на той самий строк (п. 1.4. Додаткової угоди).

11 липня 2024 року ОСОБА_1 подав заяву на ім`я директора ТОВ «Агро-Форте» Піскуровського С.Я. про небажання продовжувати договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:018:0160, користуватися буде самостійно. Дана заява була отримана за ВХ № 289 від 11 липня 2024року.

Відповідно листа від 25 листопада 2024 року № 262, ТОВ «Агро - Форте» розглянуло лист від 10 жовтня 2024 року отриманий через AT «Укрпошта» 28 жовтня 2024 року, за яким ТОВ «Агро-Форте» підтверджує отримання заяви - повідомлення про відмову у продовженні договору оренди землі на земельну ділянку за кадастровим номером :03:018:0160, який закінчувався 17 серпня 2024 року. Даний лист був зареєстрований працівниками товариства у внутрішньому журналі вхідної кореспонденції за вхідним номером 289 від 11 липня 2024 року.

Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, державним реєстратором Андрієвською М.В. зареєстровано за ТОВ «Агро-Форте» дату закінчення договору оренди щодо спірної земельної ділянки кадастровий номер :03:018:0160 - 17.08.2027 року, з автоматичним продовженням дії договору, з правом пролонгації. ( а.с.13).

Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Тлумачення статті 20 ЦК України, з урахуванням принципу розумності свідчить, що здійснення права на захист на власний розсуд означає, що управнений суб`єкт: має можливість вибору типу поведінки - реалізовувати чи не реалізовувати своє право на захист; у випадку, якщо буде обрана реалізація права на захист - має можливість вибору форми захисту, тобто звернутися до юрисдикційного (судового чи іншого) чи неюрисдикційного захисту суб`єктивного цивільного права чи законного інтересу, а також можливість поєднання цих форм захисту; самостійно обрати спосіб захисту в межах тієї чи іншої форми захисту, а також визначає доцільність поєднання способів захисту чи заміну одного способу захисту іншим. Водночас така свобода захисту «на власний розсуд» має і зворотну сторону - обрання однієї форми чи певного засобу захисту жодним чином не перешкоджає настанню обставин, які можуть тим чи іншим чином нівелювати корисний ефект від звернення до іншої форми чи способу захисту (див. постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року в справі № 554/9126/20 (провадження № 61-13760сво21), від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.46)).

Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22) зазначено, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) зазначено, що «належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача. Тому позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди щодо земельної ділянки з одночасним припиненням такого права не є належним способом захисту порушеного права; ОСОБА_1 позовних вимог про визнання відсутнім права оренди не заявляла, у зв`язку із цим відсутні підстави для вирішення питання про кваліфікацію договору оренди землі та додаткової угоди до нього як неукладених. Аналогічно і доводи ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо обставин добросовісності орендодавця, яка отримувала орендну плату від відповідача, належить оцінювати за умови звернення орендодавця із належною вимогою. За таких обставин в задоволенні позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» щодо спірної земельної ділянки з одночасним припиненням такого права належить відмовити з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту. Тому вимога про повернення позивачу спірної земельної ділянку може бути заявлена та вирішена по суті разом з вимогою про визнання відсутнім права її оренди у ТОВ «Західна агровиробнича компанія».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2025 року у справі № 144/1440/22 (провадження № 61-12561сво24) зроблено такі висновки:

«як Велика Палата Верховного Суду, так і Об`єднана палата послідовно дотримуються підходу, що належним способом захисту прав орендодавця, який не підписував договір (додаткову угоду), є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. При цьому судове рішення про визнання відсутнім права оренди є підставою для державної реєстрації припинення права оренди. Будь-яке інше судове рішення (про скасування державної реєстрації права оренди, про зобов`язання повернути земельну ділянку) за змістом пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є підставою для державної реєстрації припинення права оренди».

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21)).

У справі, що переглядається: позивач просив витребувати з незаконного володіння орендаря ТОВ «Агро-Форте» земельну ділянки з кадастровим номером :03:018:0160, яка належить йому на праві власності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що після закінчення строку дії оренди спірної земельної ділянки, між ним та ТОВ «Агро-Форте» не було підписано жодної додаткової угоди щодо продовження дії договору оренди землі, а навпаки в порядку передбаченому статтею 33 Закону України «Про оренду землі» ним було направлено лист відповідачу, про те, що він не буде продовжувати оренду спірної земельної ділянки, так як бажає самостійно її обробляти. З яких причин та підстав договір був продовжений строк оренди спірної земельної ділянки йому не відомо. Дане продовження строку договору оренди землі порушує право позивача як власника на користування, розпорядження вказаною земельною ділянкою.

Суд першої інстанції задовольняючи позовну вимогу про витребування спірної земельної ділянки на користь її власника ОСОБА_1 керувався тим, що позивач не здійснював волевиявлення на продовження дії договору оренди. З дотриманням строків передбачених статтею 33 ЗУ «Про оренду землі» висловив в письмовій формі заперечення щодо поновлення строку оренди спірної земельної ділянки, а тому у відповідача відсутнє право оренди земельної ділянки, яка належить позивачу, отже земельна ділянка підлягає витребуванню з незаконного володіння відповідача.

Однак, суд першої інстанції не врахував, що належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. При цьому судове рішення про визнання відсутнім права оренди є підставою для державної реєстрації припинення права оренди. Будь-яке інше судове рішення (про скасування державної реєстрації права оренди, про зобов`язання повернути земельну ділянку) за змістом пункту 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є підставою для державної реєстрації припинення права оренди.

Належної позовної вимоги про визнання відсутнім права оренди позивач не заявляв. Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 судовий збір не платив, додано посвідчення учасника бойових дій (а.с.60.).

Оскільки апеляційну скаргу ТОВ »Агро-Форте» задоволено, судовий збір сплачений ним за подання апеляційної скарги в розмірі 2906,88 грн., слід компенсувати за рахунок держави в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Форте» задовольнити.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 16 червня 2025 року скасувати в частині витребування земельної ділянки з кадастровим номером :03:018:0160 з незаконного володіння у товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Форте» скасувати, у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Компенсувати товариству з обмеженою відповідальністю «Агро-Форте» за рахунок держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2906,88 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2025 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк