Справа № 372/6354/24
Провадження № 2-449/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Калашник І.В.,

представника Суткович М.А.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки, збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

27.11.2024 р. ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_3 через свого представника адвоката Суткович М.А. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 32977,73 грн., з яких сума 3% річних 2560,38 грн., сума інфляційних втрат 8147,27 грн, збитки 17270,08 грн., моральна шкода 5000,00 грн., стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати та витрати на правову допомогу.

На обґрунтування позовної заяви представник позивачки зазначила, що ОСОБА_3 через законного представника ОСОБА_1 в 2018 р. було подано позовну заяву до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (справа №372/2273/18). 24.06.2021 р. Обухівським районним судом Київської області було прийнято рішення у справі №372/2273/18 про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача судових витрат у розмірі 21943,90 грн. У подальшому постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2022 р. у справі №372/2273/18 рішення Обухівського районного суду Київської області від 24.06.2022 ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 15177,64 грн. Вказані рішення судів набрали законної сили 01.08.2022 та 27.07.2022 відповідно. За результатами розгляду цивільної справи №372/2273/18 ОСОБА_4 зобов`язаний був сплатити позивачу грошові кошти у загальному розмірі 37121,54 грн. за понесені останнім судові витрати. ОСОБА_4 добровільно рішення суду від 24.06.2021 р. та додаткову постанову від 27.07.2022 р. не виконував, у зв`язку з чим позивач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М., з заявами про відкриття виконавчих проваджень щодо примусового стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів за результатами розгляду справи №372/2273/18. 29.05.2024 р. приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. за результатами розгляду вказаних заяв позивача було відкрито два виконавчих провадження: 1. АСВП №75168140 про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів у розмір 21943,90 грн. на користь позивача; 2. АСВП №75168571 про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів у розмір 17177,64 грн. на користь позивача. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення суду від 24.06.2021 р. до додаткова постанова від 27.07.2022 р. померлим виконані не були. Відповідно до листа-відповіді Української державної нотаріальної контори №174/01-16 від 30.07.2024 р. на запит приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. спадкоємцями ОСОБА_5 є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . У зв`язку з вказаними обставинами ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18.09.2024 р. у справі №372/2273/18 було замінено сторону виконавчого праводження №75168140, а саме боржника ОСОБА_4 на його правонаступника ОСОБА_2 . Аналогічна ухвала була постановлена Обухівським районним судом Київської області 18.09.2024 р. відносно виконавчого провадження №75168571. У зв`язку з постановлення судом вказаних ухвал приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. було замінено боржника ОСОБА_4 його правонаступником ОСОБА_2 у виконавчих провадженнях №75168140, №75168571, про що було складено відповідні постанови. Відповідачкою як і спадкодавцем рішення суду від 24.06.2021 р. та додаткова постанова від 27.07.2022 р. не виконуються. Позивачка вважає, що невиконання відповідачем як правонаступником спадкодавця рішення суду від 24.06.2021 р. є порушенням її майнових прав та конституційних засад щодо обов`язковості судового рішення, що потягнуло за собою майнові збитки та моральну шкоду для позивача. Загальна сума 3% річних за користування грошовими коштами, обов`язок сплати яких встановлений рішенням суду від 24.06.2021 р. та додатковою постановою від 27.07.2022 р. становить 2560,38 грн. Загальна сума інфляційних втрат від знецінення грошових коштів, що не були виплачені позивачу за рішенням суду від 24.06.2021 р. та додатковою постановою від 27.07.2022 р. становить 8147,27 грн. Загальний розмір штрафних санкцій за невиконання грошового зобов`язання відповідача за рішенням суду від 24.06.2021 р. та додатковою постановою від 27.07.2022 р. становить 10707,65 грн. Розмір витрат позивача на правову допомогу спрямовану на організацію примусового виконання відповідачем рішення суду від 24.06.2021 р. та додаткової постанови від 27.07.2022 р. становить 17270,08 грн., які є фактично збитками понесеними у зв`язку з порушенням спадкодавцем та відповідачем цивільних прав позивача. Позивачка вважає, що неправомірними діями спадкодавця та відповідача (невиконання рішення судів, щодо сплати грошових коштів та триваюче вчинення перешкод у користуванні майном їй було завдано моральної шкоди, що призвело до душевних страждань та втрати емоційної рівноваги в сім`ї. Позивач вважає, що з урахуванням характеру його порушених прав достатнім розміром компенсації, що відповідає моральним стражданням перенесеним позивачем є 5000,00 грн.

07.01.2025 р. ухвалою судді було відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

27.01.2025 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько відповідачки ОСОБА_4 , спадкоємцями його майна за законом є позивачка та її сестра ОСОБА_6 . Приймаючи спадщину та отримуючи відповідні свідоцтва про спадщину від 04.08.2023 р. відповідачка не була обізнана з наявністю будь-яких боргових зобов`язань батька. Письмових чи то усних претензій, вимог відповідачка не отримувала та нотаріус при оформленні спадщини їй про борги не повідомляла. Про рішення суду від 24.06.2021 р. та ухвал суду від 18.09.2024 р. відповідачка дізналася лише в жовтні 2024 р. після блокування виконавцем належних їй банківських карток. Відповідачка зазначила, що позивач щодо примусового виконання рішення суду від 24.06.2021 р. звернувся до приватного виконавця Трофименка М.М. лише в травні 2024 р., що майже 4 роки після рішення суду. До нотаріуса щодо наявності спадкоємців в липні 2024 р., а саме через три роки після смерті батька ОСОБА_7 . Відповідачці про борги батька не було відомо, обтяжень на спадкове майно не існувало. Вона вважає, що наявні підстави пропущення строків позовної давності щодо вимог виконання зобов`язань спадкодавця, проте з метою уникнення образливих та безпідставних спогадів про померлого відповідачкою особисто було повернуто борги по зазначеному рішенню суду. Однак позивачка вимагає додаткових безпідставних незаконних виплат на свою користь. В зв`язку з цим відповідачка зазначила, що вважаючи безпідставність позовних вимог, безпідставними є і стягнення судових витрат в тому числі витрат на правничу допомогу.

11.02.2025 р. до суду від представника позивача адвоката Суткович М.А. надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що позивач не погоджується з доводами відповідачки щодо пропуску строку позовної давності. Позивач не мав можливості дізнатися про коло спадкоємців ОСОБА_4 , які прийняли спадщину та видачу їм свідоцтв про право на спадщину раніше ніж було приєднано в електронному кабінеті Автоматизованої системи виконавчого провадження до матеріалів виконавчого провадження №75168140 лист-відповідь Української державної нотаріальної контори №170/01-16 від 30.07.2024 р., тобто раніше ніж 28.08.2024 р. Тому строк позовної давності для пред`явлення вимоги відповідачці як спадкоємцю ОСОБА_4 з урахуванням положень ч.3 ст.1281 ЦК України та обставин справи триває до 28.02.2025 р. Відповідачкою було виконано лише майнову частину рішення суду від 24.06.2021 р. у справі №372/2273/18 в межах виконавчих проваджень №75168140, 75168571 аж 24.01.2025 р., тобто через три місяці після того, як вона дізналася про наявність виконавчих проваджень (арешту банківських рахунків), та вже після подання позивачем позову про відшкодування збитків у зв`язку з невиконанням рішення суду від 24.06.2021 р. у справі №372/273/18. Щодо немайнової частини рішення суду, то вона залишається невиконаною відповідачкою як спадкоємцем прав та обов`язків ОСОБА_4 . Наведене свідчить про наявність реальних збитків витрат, які позивач був вимушений понести та мусить ще зробити для відновлення свого порушеного права (здійснення перешкод у користуванні майном відповідно до висновків суду у рішення від 24.06.2021 у справі №372/2273/18), що відповідає вимога п.1 ч.2 ст.22 ЦК України та відповідно підлягає відшкодуванню відповідачкою.

10.03.2025 р. до суду від представника позивача адвоката Суткович М.А. надійшла заява про збільшення позовних вимог, в обґрунтування яких вказано, що відповідачкою дій щодо виконання виконавчих проваджень №76407149,76407342, 76407399 не було здійснень. У зв`язку з чим позивачка вчинила дії, які б забезпечили примусове виконання вказаних виконавчих проваджень, що призвело до збільшення розміру грошових збитків на суму 21000,00 грн. Позивачці на день подання цієї заяви довелося здійснити додаткову оплату (винагороду) приватному виконавцю у розмірі 15000,00 грн. Також позивачці довелося здійснити грошову оплату спеціалісту ФОП ОСОБА_8 у розмірі 6000,00 грн. В зв`язку з цим просила суд стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 53977,73 грн., з яких сума 3% річних 2560,38 грн., сума інфляційних втрат 8147,27 грн., збитки 38270,08 грн., моральна шкода 5000,00 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати та витрати на правову допомогу.

31.03.2025 р. до суду від відповідача надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому зазначила, що позовні вимоги як первісні так і збільшені не підлягають задоволенню. Позивач намагається ввести суд в оману стверджуючи, що саме відповідачка не виконала рішення суду яке було винесено ще при житті її батька, та яке він добровільно в 2021 р. виконав. Частина відповідачки в спадковою майні становить частину земельних ділянок, що за вартістю значно менше ніж до неї було пред`явлено позовних вимог на загальну суму близько 100000,00 грн., можливо якщо їй було б відомо про наявність боргів, то вона б не приймала спадщину. Батько відповідачки ще за життя в 2021 р. виконав рішення суду в частині знесення металевого навісу, перенесення паркану та перебудував (зменшив розміри) прибудову, що достеменно було відомо позивачу. Про те позивач не визнає виконання рішення суду та при цьому з виконавчим листом звертається до приватного виконавця лише в 2024 р., який провівши перевірку підтвердив повне виконання рішення суду в частині немайнових вимог. Спадкоємець не зобов`язаний відшкодовувати моральну шкоду позивачу, тому що така шкода не була присуджена судом за життя спадкодавця. Таким чином вимоги позивача є незаконними, надуманими та не підлягають задоволенню.

21.04.2025 р. до суду від представника позивача адвоката Суткович М.А. надійшла відповідь на відзив на заяву про збільшення позовних вимог від 08.03.2025 р., в якій зазначено, що відповідачкою дій щодо виконання виконавчих проваджень №76407149, 46407342, 76407399 не було здійснено. У зв`язку з цим позивач вимушений був сам покласти на себе тягар вчинення взамін відповідачки дій, які б забезпечили примусове виконання вказаних виконавчих проваджень, що призвело до збільшення розміру грошових збитків, про які йшлось у заяві про збільшення позовних вимог. 04.03.2205 р. приватний виконавець та спеціаліст-геодезист виїхали на земельну ділянку для встановлення правильності розміщення межових знаків на земельній ділянці та перевірки факту виконання рішення суду. Рішення суду не було виконане і виконавець надав відповідачці вказівки та зауваження щодо виконання. З метою перевірки, чи виконала відповідачка зауваження приватного виконавця, приватному виконавцю довелося здійснити ще один виїзд 21.03.2025 р., оплата якого також лягла на позивача. 21.03.2025 р. приватний виконавець виїхав на земельну ділянку з метою перевірки виконання рішення суду, та виявив, що виконані вказівки лише по виконавчим провадженням №76407149 та №76407399, тому 21.03.2025 р. виніс постанови про закінчення цих виконавчих проваджень. До 21.03.2025 р. рішення суду в частині ВП №76407149 та №76407399 не було виконане відповідачкою і вона повинна компенсувати позивачу усі збитки, завдані таким невиконанням. Рішення суду в частині ВП №76407342 залишається не виконаним, виконавче провадження відкрите і триває.

21.04.2025 р. до суду від представника позивача адвоката Суткович М.А. надійшла заява про збільшення позовних вимог, та позовна заява (в новій редакції від 10.04.2025). В заяві вказано, що позивачу на день подання цієї заяви довелося здійснити повторну додаткову оплату (додаткову винагороду) приватному виконавцю у розмірі 15000,00 грн. для здійснення заходів, спрямованих на примусове виконання виконавчих листів, виданих Обухівським районним судом Київської області 17.03.2023 р. у справі 372/2273/18. Оплата додаткової винагороди пов`язана з необхідністю здійснення приватним виконавцем повторного виїзду за адресою місця виконання виконавчих проваджень для встановлення факту виконання/невиконання відповідачкою виконавчих проваджень №76407149, 76407342, 6407399 вже після проведення спеціалістом комплексу топографо-геодезичних робіт. Крім того розмір збитків позивача на отримання професійної правничої допомоги склали 5205,00 грн. В зв`язку з цим просила суд стягнути з відповідачки на користь позивача грошові кошти в сумі 74182,73 грн, з яких сума 3% річних 2560,38 грн., сума інфляційних втрат 8147,27 грн., збитки 58475,08 грн., моральна шкода 5000,00 грн., стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати та витрати на правову допомогу.

18.06.2025 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, справа призначена до розгляду по суті.

13.08.2025 р. в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, пояснила, що відповідач це спадкоємець, яка повинна погасити борги ОСОБА_4 . Відповідачка виплатила кошти 2025 р., однак за цей час виріс курс долара.

13.08.2025 р. в судовому засіданні представник позивача адвокат Суткович М.А. позов підтримала. Пояснила, що в липні 2024 р. відповідачка стала спадкоємцем після смерті батька.

13.08.2025 р. відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що її заперечення викладені у відзиві на позовну заяву. Їх двоє спадкоємців, вона і сестра. По рішенню суду все виконано та сплачено. Таким чином, рішення суду виконано.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника та відповідачки, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного.

Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. на підставі виконавчого листа №372/2273/18 виданого 13.03.2023 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75168140 від 29.05.2024 р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 21943,90 грн. (а.с.13-14)

Крім того, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. на підставі виконавчого листа №372/2273/18 виданого 17.03.2023 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75168571 від 29.05.2024 р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в інтересах якого діє ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 15177,64 грн. (а.с.15-16)

З відповіді Української державної нотаріальної контори №174/01-16 від 30.07.2025 р. вбачається, що 25.10.2022 р. Українською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №105/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З документів, приєднаних до вказаної справи вбачається, що спадкоємцями за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_4 є його доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Заповітів померлий ОСОБА_4 не залишив. 04.08.2023 р. ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1002 га, кадастровий номер :01:011:0055 та на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0796 га, кадастровий номер :01:011:0056, які належали померлому ОСОБА_4 на підставі державних актів серії ЯБ №525262 та серії ЯБ №525273 відповідно. Свідоцтва на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:011:0055 та на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:011:0056 ОСОБА_6 не видано. Документи на підтвердження права власності померлого на інше майно до Української державної нотаріальної контори не надавались. (а.с.12)

Згідно ухвали Обухівського районного суду Київської області справа №372/2273/18 (провадження №6-137/24) було замінено сторону у виконавчому провадженні №75168140 з примусового виконання виконавчого листа №372/2273/18 виданого 13.03.2023 р. Обухівським районним судом Київської області, а саме боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , на його правонаступника ОСОБА_2 . (а.с.18-20)

Згідно ухвали Обухівського районного суду Київської області справа №372/2273/18 (провадження №6-136/24) було замінено сторону у виконавчому провадженні №75168140 з примусового виконання виконавчого листа №372/2273/18 виданого 17.03.2023 р. Київським Апеляційним судом, а саме боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , на його правонаступника ОСОБА_2 . (а.с.21-23)

Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП №75168140 від 18.10.2024 р. про заміну боржника у виконавчому провадженні на правонаступника ОСОБА_2 (а.с.24-25)

Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП №75168571 від 18.10.2024 р. про заміну боржника у виконавчому провадженні на правонаступника ОСОБА_2 (а.с.26-27)

04.08.2023 р. державним нотаріусом Української державної нотаріальної контори Київської області Антонченко О.В. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом реєстраційний номер №1032 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємиці ОСОБА_2 на частку земельної ділянки розміром 0.0796 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, м.Українка кадастровий номер :01:011:0056. (а.с.60)

Крім того, 04.08.2023 р. державним нотаріусом Української державної нотаріальної контори Київської області Антонченко О.В. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом реєстраційний номер №1029 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємиці ОСОБА_2 на частку земельної ділянки розміром 0.1002 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, м.Українка кадастровий номер :01:011:0055. (а.с.61)

З копії квитанції №2.85869995.1 від 23.01.2025 р. вбачається, що відповідач ОСОБА_2 сплатила приватному виконавцю Трофименко Михайлу Михайловичу по ВП 75168140 кошти в сумі 21943,90 грн. (а.с.62)

Згідно копії квитанції №2.85881099.1 від 23.01.2025 р. відповідач ОСОБА_2 сплатила приватному виконавцю Трофименко Михайлу Михайловичу по ВП 75168571 кошти в сумі 15177,64 грн. (а.с.63)

24.01.2025 р. приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №75168140 та ВП №75168571 (а.с.99-102)

Відповідач ОСОБА_2 як спадкоємиця ОСОБА_4 прийняла спадщину в розмірі частки земельних ділянок, які належали йому за життя.

Згідно ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину.

Таким чином заборгованість ОСОБА_4 перед позивачем відповідачкою ОСОБА_2 була погашена повністю після того, коли вона дізналася, про наявність такої заборгованості у її померлого батька.

А тому вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 3% річних, суми інфляційних втрат та збитків є безпідставними.

Крім того, витрати позивача понесені ним щодо додаткової оплати (винагороди) приватному виконавцю в розмірі 30000,00 грн. та оплату спеціаліста ФОП ОСОБА_8 у розмірі 6000,00 грн., були зроблені ним за власною ініціативою.

Тому ці витрати також не підлягають стягненню з відповідачки.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінюючи докази по справі за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості та достовірності, суд розглядаючи даний спір у межах заявлених позовних вимог, вважає позовні вимоги безпідставними, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як роз`яснено у п.п.3, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно достатті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналіз статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (стаття 1167 ЦК України).

Відповідно до ч.3 - ч.5 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення вказаних норм свідчить, що: за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі; зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди; у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини;завдання моральної шкоди явище завжди негативне.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Суд вважає, що представник позивача, у порушення ст.ст.12, 81 ЦК України не надала суду доказів наявності умов для відшкодування моральної шкоди: неправомірність дій відповідача, наявність шкоди і причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Отже, суду не надані належні та допустимі докази заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності, тому у задоволені вимог про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки, збитків та моральної шкоди, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 29.08.2025 р.

Суддя О.М.Зінченко