Провадження № 2/466/1000/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

учасники справи

секретар МАРОЧКАНИЧ В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

03.12.2024 ТзОВ «Споживчий центр» звернулось до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Кредитним договором (оферти) №01.05.2024-100000505 від 01.05.2024 року у розмірі 13 815,00 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.05.2024 року між ТзОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №01.05.2024-100000505. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Споживчий центр» кредитні кошти в розмірі 4 500,00 грн. на строк 98 днів, зі сплатою процентної ставки у розмірі 1,18% за 1 (один) день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 450,00 грн., неустойка 2 250,00грн.

ТзОВ «Споживчий кредит» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит, відповідно до умов укладеного договору.

Однак, відповідачка, всупереч умовам кредитного договору, порушила взяті на себе зобов`язання, що спричинило виникнення заборгованості, яка станом на 06.08.2024 року становить 13 815,00 грн. та складається з 4 500,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 6 615,00 грн. - заборгованість за процентами, 450,00 грн. комісія, 2 250,00грн. неустойка за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання.

Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 10.12.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала письмові пояснення, згідно яких не заперечила щодо стягнення з неї тіла кредиту в сумі 4500,00грн., 1500,00грн. відсотків за користування кредитом а також судові витрати. Заперечила комісію та неустойку.

Згідно з ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що 01.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 виникли правовідносини у сфері договірних зобов`язань шляхом укладення кредитного договору (оферти), який підписано одноразовим ідентифікатором Е778 заявку кредитного договору № 01.05.2024-100000505 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачці надано кредит в розмірі 4 500,00 грн. строком на 98 днів.

Згідно умов договору фіксована процентна ставка у розмірі 1,18 % за один день користування кредитом.

Вказаний договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит, відповідно до умов укладених кредитних договорів. Даний факт стверджується довідками про перерахування кредитних коштів.

Відповідачка, відповідно до розрахунку, порушила зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків, неустойки та комісії, внаслідок чого, станом на 06.08.2024 року допустила заборгованість в сумі 13 815,00 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 4 500,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 6 615,00 грн., заборгованості за комісією 450,00 грн., неустойка 2 250,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Однак в порушення зазначених вище норм закону та умов кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконала та допустила заборгованість.

Згідно розрахунку позивача станом на день формування позовної заяви заборгованість за кредитним договором (оферти) № 01.05.2024-100000505 від 01.05.2024 складає 13 815,00 грн., з яких: 4 500,00грн. заборгованість по тілу кредиту, 6615,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 450,00грн. комісія, 2250,00грн. - неустойка.

Вирішуючи спір, суд враховує, що згідно з п.1 ч.2 ст.11,ч.1 ст.202 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини, тобто дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно кредитного договору (оферти) № 01.05.2024-100000505 від 01.05.2024року сторони визначили суму кредиту 4 500,00грн., визначили розмір денної процентної ставки за користування кредитом 1,18% за день користування коштами, та термін кредиту 98 днів (до 06.08.2024).

Аналіз викладених пунктів договору дозволяє дійти висновку, що сторони погодили процентні ставки за правомірне користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором. Проценти за правомірне користування кредитом визначено відповідно до ст.ст.1048, 1056-1 ЦК України і вони у даному випадку не виконують компенсаційну функцію за невиконання зобов`язань.

Вирішуючи питання стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом в заявленому розмірі, суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено в ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України, держава захищає права споживачів.

Верховний Суд аналізуючи кредитні відносини неодноразово зважав, що позичальником переважно є пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності.

У кредитному договорі (оферти) № 01.05.2024-100000505 від 01.05.2024 сторони обумовили суму кредиту 4 500,00грн., строк користування кредитом 98 днів, зі сплатою 1,18% за кожен день користування кредитом.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак в порядку вказаної правової норми такої позовної вимоги заявлено не було. Тому суд не вправі вийти за межі заявлених вимог з огляду на дію принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Також кредитний договір містив умови, що строк кредитування складає 98 днів. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Отже, оскільки, умовами кредитного договору, визначено строк кредитування 98 днів, тому позивач має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: за кредитним договором (оферти) № 01.05.2024-100000505 від 01.05.2024 з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 9 703,80 грн. (4 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 203,80 грн. - проценти за користування кредитом за період 98 днів)

Щодо вирішення вимоги про стягнення неустойки в розмірі 2 250,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, позивачу в стягненні неустойки в сумі 2250,00 грн. слід відмовити.

Щодо вирішення вимоги про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 450,00 грн., яка визначена умовами кредитного договору, і є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику, суд покликається на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Як встановлено ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.

За таких обставин, умови договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 450,00 грн. є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати ОСОБА_1 боржником за цим платежем.

Таким чином, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають 4 500,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 5 203,80 грн. сума за відсотками за користування кредитом за період 98 днів.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивача частково судові витрати в розмірі 1816,80 грн.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А, ) за кредитним договором №01.05.2024-100000505 заборгованість по тілу кредиту в сумі 4500,00грн., заборгованість за відсотками в сумі 5203,80грн.

У стягненні 450,00грн. комісії та 2250,00грн. неустойки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А, ) у часткове відшкодування судового збору 1816,80грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська