ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 733/613/24

Головуючий у першій інстанції Овчарик В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/950/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Овчарик В.М.), ухвалене о 12 год. 24 хв. у м.Ічня, повний текст рішення складено 07 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 64 090 грн, інфляційні втрати 1675,5 грн, три відсотки річних 384,54 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 14 липня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір №4463996 про надання споживчого кредиту, на виконання якого позичальник отримав кредит в сумі 20 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на свою платіжну картку. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 25 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) було укладено договір факторингу №25-05/2022, за умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором щодо відповідача. Станом на дату звернення до суду заборгованість ОСОБА_1 не сплачена і складає 20 000 грн тіло кредиту та 44 090 грн нараховані проценти, а всього 64 090 грн. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» вказувало, що відповідач, як боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2025 року позов задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість по договору №4463996 про надання споживчого кредиту від 14 липня 2021 року у розмірі 66 150 грн 04 коп., з яких 20 000 грн тіло кредиту, 44 090 грн нараховані проценти, 1 675,50 грн інфляційні втрати, 384,54 грн три відсотки річних, а також 2 147 грн 20 коп. судового збору та 10 000 грн витрат на правову допомогу. Рішення суду мотивовано тим, що відповідач неналежним чином виконував зобов`язання за Договором №4463996 від 14 липня 2021 року, вимоги за яким перейшли до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Судом враховано, що кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не дослідив, яким чином відповідачу була надана (надіслана) пропозиція (оферта) укласти електронний договір і які істотні умови вона містила. За доводами ОСОБА_1 , позивач не надав жодного доказу вчинення таких дій: реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна», створення в такій системі особистого кабінету, отримання пропозиції (оферти) та ознайомлення з нею, отримання електронного повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором «С379698», введення одноразового ідентифікатора в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця, використання одноразового ідентифікатора для підписання (укладення) кредитного договору. Також стверджує, що електронний документ договір про споживчий кредит від 14 липня 2021 року не підписано кредитодавцем ТОВ «Авентус Україна». ОСОБА_1 посилається, що суд першої інстанції не надав належну оцінку висновку експерта від 21 січня 2025 року. Стверджує, що оскільки Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 16 січня 2020 року, не містять доказів їх підписання відповідачем, їх не можна вважати частиною кредитного договору. ОСОБА_1 вважає, що копія довідки ТОВ ФК «Вей Фор Пей» від 22 травня 2022 року №5847-ВП не може бути первинним документом, оскільки не входить в перелік таких, у ній не вказані отримувачі коштів і призначення переказів. Також за позицією відповідача, відповідь АТ КБ « Приватбанк» від 11.06.2024 року за № 20.1.0.0.0/7-240610/23245 не містить інформації про те, що платником в переказі від 14.07.2021 року є ТОВ «Авентус Україна» та що ці кошти надійшли на картковий рахунок як переказ коштів на виконання Договору про споживчий кредит від 14.07.2021 року № 4463996, а не іншого правочину. Єдиним письмовим доказом, що може підтверджувати отримання грошових коштів та наявність заборгованості є оригінали фінансово-господарських документів. Крім того, за позицією ОСОБА_1 матеріали справи не містять доказів відступлення права вимоги на користь позивача. Наданий на підтвердження переходу права вимоги витяг з реєстру боржників до Договору факторингу від 25.05.2022 року за №25-05/2022, в електронній копії електронного доказу, викликає у відповідача обґрунтовані сумніви щодо його достовірності та справжності. Ухвалою суду першої інстанції від 19.04.2024 року суд задовольнив клопотання представника відповідача та витребував у позивача оригінал електронного доказу витяг з реєстру боржників до Договору факторингу від 25.05.2022 року за №25-05/2022 на електронному носії його створення: жорсткий диск, флеш накопичувач, але позивачем було надано лише завірену його копію. Не виконання належним чином зазначеної вище ухвали суду, про надання оригіналу доказу, не було відображено у судовому рішенні. Надання ж на дослідження експертизи копії електронного документу, а саме витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 25.05.2022 року за №25-05/2022 спотворило результати проведеної у справі експертизи і як наслідок вплинуло на вирішення спору. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу не є співмірними із ціною позову та значенням справи для сторін, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у відзиві зазначає про те, що 14.07.2021 року між ТОВ « АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ « АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір про надання споживчого кредиту і позивачем укладення договору саме в електронній формі доведено належними, достатніми та допустимими доказами. Оскільки ТОВ « АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою, то відповідно позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахуванням на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Пунктом 1.4 зазначеного вище догвору сторони передбачили, можливість продовження строку дії кредиту: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4 Договору або в порядку автопролангації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.2 Договору. 13.08.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 3420 грн. В зв`язку з чим у відповідності до умов договору відбулось продовження строку кредиту ще на 30 днів до 12.09.2021 року з стандартною відсотковою ставкою 1.90% в день. Оскільки відповідач після зазначеної дати свої зобов`язання перед кредитором не виконав, не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, тому виходячи договір було автопролонговано на 90 днів, що відповідає п 4.3 Договору. 28.09.2021 року відповідач здійснив часткову оплату відсотків за рахунок кредитора в розмірі 1510 грн, надалі сплату заборгованості по договору не здійснював. Тобто здійснення нарахування процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалось в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 25.05.2022 року між ТОВ « АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № №25-05/2022 за яким позивач набув право вимоги за кредитним договором від 14.07.2021 року за № 4463996. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просить також у відзиві стягнути на свою користь з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

По справі встановлено, що 14.07.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний кредитний договір про надання споживчого кредиту № 4463996 (а.с. 22-26 т.1) відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», розміщених на сайті: https://creditplus.ua/documents.

Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн, строк кредиту 30 днів, тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п. 1.5.1. Договору, Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № № НОМЕР_1 .

Згідно з п. 2.4. Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Відповідно до п. 3.3Договору, розмір процентної ставки, встановлений в п. 1.5.1 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку.

Згідно п.4.3.1 , п 4.3.2 сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролангації або автопролангації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але небільше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутись пролангація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п.4.2.2-4.2.4 Договору. Споживач, дає згоду на автопролангацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п.4.3.1 Договору.

Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «С379698», вчинений 14.07.2021 року о 23:08:44. годині відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ ФК «Вей Фор Пей» від 22 травня 2022 року №5847-ВП. ( а.с.49 т.1) Зазначене перерахування коштів здійснено на виконання умов договорору ВП-200417-1 від 20.04.2017 року про надання послуг з переказу платежів . Також довідкою АТ КБ « Приватбанк» від 11.06.2024 року за № 20.1.0.0.0/7-240610/23245 підтверджено зарахування коштів у сумі 20000 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 ( а.с. 185 т.1)

13.09.2021 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» направило на адресу зазначену у кредитному договорі ОСОБА_1 та на електронну адресу, лист-повідомлення про наявність кредитної заборгованості в розмірі 31780 грн, з яких 20000 грн заборгованість за тілом кредиту та 11780 заборгованість за відсотками, а також повідомило що оскільки на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, тому у відповідності до п.4.3.1 кредитного договору, строк кредиту продовжено на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль.

Як вбачається з картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) №4463996 від 14.07.2021 року, відповідач ОСОБА_2 вніс на погашення кредитної заборгованості кошти в сумі 3420 грн 13.08.2021 року. Станом на 24.05.2022 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором згідно розрахунку заборгованості становить 64090 грн, яка складається з суми основного боргу 20000 грн ; суми відсотків за користування кредитом 44090 грн.

25.05.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна » укладено договір факторингу за №25-05/2022 від 25.05.2022 року, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відсупає) ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за плату, право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і боржниками (а.с. 32-40 т.1).

Відповідно до витягу з реєстру боржників Додатку № 1 до договору факторингу № 25-05/2022 від 25.05.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 64090 з яких: 20000 грн. заборгованість за кредитом; 44090 грн. заборгованість за нарахованими процентами. ( а.с.93 Т.1))

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18).

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним".

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055 ЦК України).

Тобто, правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність.

Укладення договору в електронній формі не є порушенням Закону України « Про захист прав споживачів».

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, дійшов обґрунтованого висновку про те, що договір про надання фінансового кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 14.07.2021 року правочину.

Доводи апеляційної скарги щодо неукладення ОСОБА_1 кредитного договору № 4463996 від 14.07.2021 спростовані матеріалами справи та наявними у них доказами. Заперечуючи факт укладання договору, ОСОБА_1 не надав доказів перерахування 14.07.2021 року на його картку № НОМЕР_1 коштів у розмірі 20000 грн іншою юридичною чи фізичною особою відмінною від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на виконання іншого правочину відмінного від кредитного договору № 4463996 від 14.07.2021 року. Крім того, відповідачем не надано доказів на спростування не надходження на його номер телефону одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору в електронному вигляді. Саме по собі заперечення проти укладення договору та не отримання коштів без надання належних, допустимих та достатніх доказів не може бути підтвердженням зазначених обставин. Також в належний спосіб відповідачем не спростовано внесення коштів на погашення кредитної заборгованості в розмірі 3420 грн 13.08. 2021 року.

Також колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження факту набуття права вимоги за кредитним договором №4463996 від 14.07.2021 року у позивача, оскільки матеріали справи містять договір факторингу № 25-05/2022 від 25.05.2025 року, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст україна» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 64090 з яких: 20000 грн. заборгованість за кредитом; 44090 грн. заборгованість за нарахованими процентами; витяг з реєстру боржників та докази платності договору факторингу; акт прийому-передачі Реєстру боржників від 03.05.2022 року.

Заперечення відповідача в апеляційній скарзі проти набуття права вимоги позивачем за кредитним договором №4463996 від 14.07.2021 року через ненадання на вимогу суду оригіналу в електронному вигляді реєстру боржників і не виконання в зв`язку з цим вимог ухвали суду від 19.04.2024 року не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. Висновок судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/102-24/20643-ФП від 21.01.2025 року про те, що «Зображення, що містяться у графічних файлах під назвами: «Витяг з реєстру боржників до договору факторингу» можуть піддаватись додатковому редагуванню (внесенню змін) із збереженням зображення підписів та відбиток печаток у форматі «PDF» за допомогою графічних редакторів або іншого програмного забезпечення не свідчить про неукладеність договору факторингу № 25-05/2022 від 25.05.2025 року. Відповідачем не заявлено до суду позову про визнання зазначеного договору факторингу недійсним, як і не надано доказів його неукладеності.

Звертаючись до суду з позовом позивач обґрунтував своє право на стягнення відсотків за період з 14.07.2021 року по 11.12.2021 року у сумі 44090 грн ( 20000х1.90= 150 календарних днів = 44090 грн ) умовами договору та набутого ним права вимоги за договором факторингу на отримання відсотків за користування кредитом.

Строк дії кредитного договору відповідно до п. 1.4 складає 30 днів. Відповідач скористався своїм правом передбаченим п.4.2.2. та здійснив платіж на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу відсотків , тобто сплатив кошти в сумі 3420 грн 13.08. 2021 року, тому дія кредитного договору була продовжена. Оскільки взяті на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконав, то відповідач скористався правом автоматичної пролангації передбаченої п.4.3.1 , п 4.3.2 про, що повідомив ОСОБА_1 листом від 13.09. 2021 року.

Проведення нарахування відсотків за період з 14.07.2021 року по 11.12.2021 року відповідає умовам договору щодо строку дії договору, оскільки договір укладено на 30 днів з можливістю пролангації за ініціативою позичальника при виконанні ним умов договору та автоматичної пролангації на 90 календарних днів, що сумарно може становити 150 днів. Отже строк дії договору становить з 14.07.2021 року по 11.12.2021 року.

Позивач звертаючись до суду, крім заборгованості за тілом кредиту та відсотках нарахованих в межах строку дії кредиту просив стягнути на його користь інфляційні втрати в розмірі 1675.50 грн та три відсотки річних в розмірі 384.54 грн нараховані у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України за період з 12.12.2021 року по 23.12.2022 року.

Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

«Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України 2003 року доповнено пунктами 18 і 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, вимоги позивача щодо стягнення трьох відсотків річних підлягають задоволенню за період прострочення грошового забов`язання з 12.12.2021 року по 23.12.2022 року.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення кредитної заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за кредитним договором №4463996 від 14.07.2021 року з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи судом першої інстанції. На підтвердження понесених витрат товариством було додано : договір № 10/07-2023 про надання професійної правничої допомоги від 10 липня 2023 року; звіт про надання правничої допомоги від 10.07.2023 року; рахунок на оплату № 858/17/08 від 17 серпня 2023 року; платіжну інструкцію від 17.08.2023 року № 1203; свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю; ордер № 1423361( а.с.8,9,20,30,53,54 т.1)

У відзиві на позовну заяву відповідач не просив суд зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, таких клопотань не було заявлено і в ході розгляду справи.( а.с.83-90 т.1)

Зі звіту про надання правничої допомоги від 10.07.2023 року вбачається, що адвокатом Столітнім М.М. було виконано роботу з складання позової заяви та збору доказів на підтвердження позовних вимог, яку оцінено в 1000 грн.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в тому числі посилався на те, що визначений до стягнення розмір на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є не співмірними із ціною позову та значенням справи для сторін, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими доводами апеляційної скарги, оскільки крім збору доказів та написання позовної заяви, адвокатом Столітнім М.М. у даній справі було складено та подано відповідь на відзив, зроблено адвокатські запити та складено клопотання про витребування доказів, також адвокат приймав участь у судових засіданнях суду першої інстанції, які відбулись 16.05.2024 року, 12.08.2024 року03.09.2025 року,13.09.2025 року, 04.03.2025 року.

Таким чином, обсяг виконаних адвокатом робіт, у даній справі, є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Також колегія суддів вважає вірним висновок суду про те, що оскільки відповідач не скористався своїм правом та не заявив клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у суду були відсутні підстави для такого зменшення.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» просило суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції в розмір 8000 грн. На підтвердження понесених судових витрат надало суду: ордер № 1589644; свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю, Договір про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022 року; платіжне допучення від 30.05.2025 року; звіт про надання правової допомоги від 30.05.2025 року( а.с.75-78 т.2)

Від сторони відповідача не надійшло заперечень на клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Ураховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення , а оскаржуване судове рішення без змін, приймаючи до уваги що стороною відповідача не надано заперечень чи клопотань щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що об`єм та доводи відзиву є схожими за змістом з позовною заявою, відповіддю на відзив поданого у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат понесених позивачем в суді апеляційної інстанції на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача на його користь 3000 грн витрат понесених в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2025 року без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна » (, місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня 15, офіс 118/2) 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: