Справа № 545/2202/25
Провадження № 2/545/1485/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Пінчук З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просять стягнути з відповідача суму заборгованості за договорами кредиту та судові витрати.

29.08.2025 року стороною позивача надіслане клопотання про витребування доказів, у якому зазначили, що при оформленні кредитних договорів відповідачем вказано номер карти № НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів. А тому, для підтвердження отримання ОСОБА_1 грошових коштів, просять витребувати з АТ КБ «Приватбанк», відповідну інформацію.

01.09.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Іжик А.В. надіслав клопотання, у якому просив відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, посилаючись на те, щовказане клопотання подане в порушення строків, передбачених ст. 83 ЦПК України.

В судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд керується таким.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завдання цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, обґрунтування неможливості подання клопотання про витребування доказів у встановлений строк є підставою для задоволення клопотання та не потребує окремого вирішення питання про поновлення процесуального строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року по справі № П/9901/736/18 зазначено, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Європейський суд у справі у остаточному рішенні у справі «ТОВ «ФРІДА» проти України» від 08.03.2017 зазначив, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

Норми ЦПК України не містять імперативної заборони приймати/витребувати докази на стадії розгляду справи по суті, при цьому суд не позбавлений права витребувати докази і за власною ініціативою у передбачених законом випадках, не будучи при цьому обмеженим вимогами ЦПК України щодо стадії, на якій такі докази витребуються. Ба більше, положеннями ЦПК України передбачено можливість подання доказів навіть на стадії апеляційного провадження (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Судом касаційної інстанції сформовано сталу практику, згідно з якою в такому випадку суди апеляційної інстанції повинні враховувати в тому числі такий критерій, як виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи (пункт 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку»; постанова Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 145/474/17).

Ураховуючи наведене, суд під час вирішення заявленого клопотання оцінює в сукупності як причини, через які клопотання не було подано разом з поданням позовної заяви, так і значення витребуваних доказів для виконання завдань цивільного судочинства, а саме справедливого розгляду та вирішення даної справи, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Однак, дослідивши матеріали справи, зокрема- відзив на позов, судом встановлено, що сторона відповідача не оспорює оформлення ОСОБА_1 кредитних договорів, проте, не погоджується з розміром нарахованих відсотків.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ТОВ «Коллект Центр» про витребування доказів.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 76, 84, 260, 262 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про витребування доказів- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяТетяна ЗУБ