Справа № 333/1241/25
Провадження № 2/333/1996/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Наумової І.Й.

за участю секретаря судового засідання Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 10.02.2025 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує наступним.

25.02.2008 р. його на підставі наказу № 17 від 25.02.2008 р. було прийнято на роботу до інструментального цеху 051 термістом 4 розряду на печах Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» (скорочене найменування ЗДП «Радіоприлад» ).

23.09.2019 р. його на підставі наказу № 181-К від 23.09.2019 р. було звільнено із ЗДП «Радіоприлад» за власним бажанням у зв`язку з порушенням адміністрацією

підприємства чинного законодавства про працю ( ст. 38 КЗпП України ).

01.04.2024 р. Комунарський районний суд м. Запоріжжя, розглянувши цивільну справу № 333/1258/21 за його позовом до Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та вихідної допомоги, про стягнення втраченої частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, про стягнення моральної шкоди, ухвалив рішення, яким його позов задовольнив частково, а саме вирішив ( дослівно ):

«Стягнути із Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», ідентифікаційний код: 14313317, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошові кошти у розмірі 1 294 (одна тисяча двісті дев`яносто чотири) грн. 19 коп. як нараховану, але не виплачену ОСОБА_1 станом на 01.04.2024 р. суму заробітної плати, та грошові кошти у розмірі 1 262 ( одна тисяча двісті шістдесят дві ) грн 77 коп. як нараховану, але не виплачену ОСОБА_1 станом на 01.04.2024 р. суму вихідної допомоги.

Стягнути із Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», ідентифікаційний код: 14313317, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошові кошти у розмірі 7 687 ( сім тисяч шістсот вісімдесят сім ) грн 53 коп. як втрачену ОСОБА_1 станом на 30.09.2021 р. включно частину грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Стягнути із Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», ідентифікаційний код: 14313317, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошові кошти у розмірі 119 026 ( сто дев`ятнадцять тисяч двадцять шість ) грн. 96 коп. як середній заробіток ОСОБА_1 за час затримки розрахунку за період часу з 24.09.2019 р. до 03.11.2021 р. включно.

Стягнути із Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», ідентифікаційний код: 14313317, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошові кошти у розмірі 10 000 ( десять тисяч ) грн 00 коп. на відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди.

Стягнути із Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», ідентифікаційний код: 14313317, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , понесені ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 098,30 грн».

У мотивувальній частині рішення від 01.04.2024 р. в цивільній справі № 333/1258/21 Комунарський районний суд м. Запоріжжя встановив, зокрема, такі обставини (дослівно ):

«За час його [Манякіна Олександра Вікторовича] роботи у ЗДП «Радіоприлад» підприємство не у повному обсязі виплачувало ОСОБА_1 заробітну плату.

Внаслідок цього у ЗДП «Радіоприлад» перед ОСОБА_1 утворилася значна заборгованість із заробітної плати.

Станом на день його звільнення із ЗДП «Радіоприлад» (станом на 23.09.2019 р.) загальний розмір заборгованості підприємства перед ОСОБА_1 із заробітної плати та вихідної допомоги становив 49 362,10 грн.

Після цього у період часу з 27.09.2019 р. до 01.04.2024 р. ЗДП «Радіоприлад» частково погасило вказану заборгованість.

Станом на час ухвалення рішення ( на 01.04.2024 р. ) розмір заборгованості ЗДП

«Радіоприлад» перед ОСОБА_1 із заробітної плати становить 1 294,19 грн., а розмір заборгованості ЗДП «Радіоприлад» перед ОСОБА_1 з вихідної допомоги становить 1 262,77 грн., які й належить стягнути з відповідача на користь позивача»;

«Враховуючи те, що у період часу з 24.09.2019 р. до 03.11.2021 р. включно ОСОБА_1 з вини ЗДП «Радіоприлад» в порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України не було виплачено всі належні йому суми як звільненому 23.09.2019 р. працівникові, належить відповідно до положень ч. 1 ст. 117 КЗпП України стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 119 026,96 грн. як середній заробіток ОСОБА_1 за час затримки розрахунку за період часу з 24.09.2019 р. до 03.11.2021 р. включно».

06.11.2024 р. Запорізький апеляційний суд розглянувши цивільну справу № 333/1258/21 за апеляційною скаргою Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2024 р. в справі за позовом ОСОБА_1 , позовом до Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та вихідної допомоги, про стягнення втраченої частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, про стягнення моральної шкоди, прийняв постанову, а саме постановив ( дослівно ):

«Апеляційну скаргу Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2024 року у цій справі залишити без змін».

У мотивувальній частині постанови від 06.11.2024 р. в цивільній справі № 333/1258/21 Запорізький апеляційний суд встановив, зокрема, такі обставини ( дослівно ):

«Як вбачається з матеріалів справи, за час роботи ОСОБА_1 у ЗДП «Радіоприлад» підприємство не у повному обсязі виплачувало йому заробітну плату.

Внаслідок цього у ЗДП «Радіоприлад» перед ОСОБА_1 утворилася значна заборгованість із заробітної плати.

Станом на день його звільнення із ЗДП «Радіоприлад» ( станом на 23.09.2019 р. )загальний розмір заборгованості підприємства перед ОСОБА_1 із заробітної плати та вихідної допомоги становив 49 362,10 грн. Після цього у період часу з 27.09.2019 р. до 01.04.2024 р. ЗДП «Радіоприлад» частково погасило вказану заборгованість.

Таким чином, на час ухвалення рішення судом першої інстанції ( на 01.04.2024 р. ) розмір заборгованості ЗДП «Радіоприлад» перед ОСОБА_1 із заробітної плати становив 1 294,19 грн, а розмір заборгованості ЗДП «Радіоприлад» перед

ОСОБА_1 з вихідної допомоги становив 1 262,77 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені суми підлягають стягненню на користь позивача з ЗДП «Радіоприлад».

Твердження апеляційної скарги не містять доводів, які спростовували б зазначене»;

«У період часу з 24.09.2019 р. до 03.11.2021 р. включно ОСОБА_1 з вини

ЗДП «Радіоприлад» в порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України не було виплачено

всі належні йому суми як звільненому 23.09.2019 р. працівникові.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що таким чином, відповідно до положень ч. 1 ст. 117 КЗпП України, належить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 119 026,96 грн як середній заробіток ОСОБА_1 за час затримки розрахунку за період часу з 24.09.2019 р. до 03.11.2021 р. включно».

05.12.2024 р. Комунарський районний суд м. Запоріжжя на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2024 р. та постанови Запорізького апеляційного суду від 06.11.2024 р. в цивільній справі № 333/1258/21, які набрали законної сили 06.11.2024 р., видав йому відповідний виконавчий лист

18.12.2024 р. відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса ) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76799541 щодо стягнення із ЗДП «Радіоприлад» на його користь грошових коштів у розмірі 1 294,19 грн. як нарахованої, але не виплаченої йому станом на 01.04.2024 р. суми заробітної плати, та грошових коштів у розмірі 1 262,77 грн. як нарахованої, але не виплаченої йому станом на 01.04.2024 р. суми вихідної допомоги.

24.01.2025 р. заступником начальника управління начальником ВПВР УЗПВР у Запорізькій області Південного МУМЮ (м. Одеса) Половніковим Р.С. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 76799541 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Лише в ході примусового виконання ВПВР УЗПВР у Запорізькій області Південного МУМЮ ( м. Одеса ) рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2024 р. в цивільній справі № 333/1258/21, яке набрало законної сили 06.11.2024 р., із ЗДП «Радіоприлад» на його користь в рамках виконавчого провадження № 76799541 було стягнуто грошові кошти у розмірі 1 294,19 грн. як нараховану, але не виплачену йому станом на 01.04.2024 р. суму заробітної плати, та грошові кошти у розмірі 1 262,77 грн. як нараховану, але не виплачену йому станом на 01.04.2024 р. суму вихідної допомоги.

Як вбачається з довідки № 116-1013 від 08.09.2021 р., виданої йому ЗДП «Радіоприлад» відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., розмір його середньоденної заробітної плати під час його роботи у ЗДП «Радіоприлад» (за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) становив 154,18 грн.

За вказаних обставин належить відповідно до положень ч. 1 ст. 117 КЗпП України у судовому порядку стягнути із ЗДП «Радіоприлад» на його користь грошові кошти у розмірі 181 624,04 грн. як його середній заробіток за час затримки розрахунку за період часу з 04.11.2021 р. до 24.01.2025 р. включно, виходячи з такого розрахунку: 1 178 днів * 154,18 грн / день = 181 624,04 грн.

На підставі вищевказаного, позивач просить:

Стягнути із Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», на користь позивача ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі 181 624,04 грн. як його середній заробіток за час затримки розрахунку за період часу з 04.11.2021 р. до 24.01.2025 р. включно.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2025 р. відкрито провадження у справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті спору.

Представником відповідача наданий відзив на позов в якому він не визнає позовні вимоги, зазначив, що Законом № 2352-ІХ, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, запроваджено ряд змін у трудовому законодавстві, зокрема положення статті 117 КЗпП України викладено в новій редакції: «У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті». Отже, новою редакцією статті 117 КЗпП України, яка набрала чинності з 19 липня 2022 року, законодавець врегулював це питання шляхом обмеження такої виплати шістьма місяцями. Тому колегія суддів вважала за необхідне відступити від зазначеного правового висновку щодо застосування положень статті 117 КЗпП України та зробити висновок про те, що: Велика Палата Верховного Суду в ухавалі від 29 січня 2025 року по справі №489/5136/23 зазначила, що «з 19.07.2022 ст. 117 КЗпП України у редакції Закону № 2352-ІХ передбачає, що середній заробіток стягується за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Інші обмеження (крім шести місяців) середнього заробітку з 19.07.2022 законодавцем не передбачені». Крім того, починаючи із 19.07.2022 року діє Закону № 2352-ІХ, який оновив норми ст. 233 КЗпП України. Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 233 КЗпП України.

Позивачем надана відповідь на вказаний відзив, в якому позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, та зазначає, що під час існування спірних відносин, зокрема до 19.07.2022 р. діяла редакція ст. 117 КЗпП України, якою передбачено стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. До теперішнього часу діє положення ст. 116 КЗпП України, якою передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провалиться в день звільнення. Визначений ст. 117 КЗпП України у редакції від 19.07.2022 р. шестимісячний строк закінчився 19.01.2023 р. 02.03.2021 р. він звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ЗДП «Радіоприлад» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та вихідної допомоги, про стягнення втраченої частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, про стягнення моральної шкоди. 01.04.2024 р., тобто більше ніж через три роки після його звернення до суду, Комунарський районний суд м. Запоріжжя, розглянув цивільну справу № 333/1258/21 за його позовом, та стягнув заборгованість по заробітній платі, яка станом на 01.04.2024 р. не була сплачена. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2024 р. та постанова Запорізького апеляційного суду від 06.11.2024 р. в цивільній справі № 333/1258/21 набрали законної сили 06.11.2024 р. При цьому повний текст постанови Запорізького апеляційного суду від 06.11.2024 р. в цивільній справі № 333/1258/21 було складено судом 15.11.2024 р. 24.01.2025 р. Відповідач у рамках виконавчого провадження № 76799541 здійснив остаточний розрахунок з ним виплати всіх сум, що належали йому при звільненні, а саме 24.01.2025 р. ВПВР УЗПВР у Запорізькій області Південного МУМЮ ( м. Одеса ) з Відповідача на його користь було примусово стягнуто грошові кошти у розмірі 1 294,19 грн як нараховану, але не виплачену йому станом на 01.04.2024 р. суму заробітної плати, та грошові кошти у розмірі 1 262,77 грн як нараховану, але не виплачену йому станом на 01.04.2024 р. суму вихідної допомоги, а всього 24.01.2025 р. з Відповідача на його користь було примусово стягнуто 2 556,96 грн ( 1 294,19 грн + 1 262,77 грн = 2 556,96 грн ). 09.02.2025 р. він в особі представника адвоката Железняка А.В. звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в цивільній справі № 333/1241/25. Тобто з часу складання повного тексту постанови Запорізького апеляційного суду від 06.11.2024 р. в цивільній справі № 333/1258/21 ( з 15.11.2024 р. ) та з часу остаточного розрахунку Відповідача зі мною ( з 24.01.2025 р. ) й до часу його звернення до суду з позовом у цивільній справі № 333/1241/25 ( до 09.02.2025 р. ) минуло менше трьох місяців, а тому ним не пропущено встановлений ч. 1 ст. 233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду за вирішенням цього трудового спору.

Слід зазначити, що до цього часу він не отримував письмове повідомлення ЗДП «Радіоприлад» про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні ( ст. 116 КЗпП України ), а тому існують передбачені ст. 234 КЗпП України підстави для поновлення йому строку звернення до суду за вирішенням трудового спору в цивільній справі № 333/1241/25, як пропущеного з поважних причин, якщо суд визнає цей строк пропущеним.

Клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме, копій матеріалів виконавчого провадження №767999541, яке представник не підтримав в підготовчому засіданні, залишено судом без розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Представники відповідача ЗДП «Радіоприлад» Денисюк О.С. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Суд, вислухав пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2024 р. по цивільній справі №333/1258/21, яке постановою Запорізького апеляційного суду від 06.11.2024 р., залишено без змін, встановлені наступні обставини.

«… Судом встановлено, що 25.02.2008 р. ОСОБА_1 на підставі наказу № 17 від 25.02.2008 р. було прийнято на роботу до інструментального цеху 051 термістом 4 розряду на печах Запорізького державного підприємства «Радіоприлад».

23.09.2019 р. ОСОБА_1 на підставі наказу № 181К від 23.09.2019 р. було звільнено із ЗДП «Радіоприлад» за власним бажанням у зв`язку з порушенням адміністрацією підприємства чинного законодавства про працю ( ст. 38 КЗпП України )…»

«….За час його роботи у ЗДП «Радіоприлад» підприємство не у повному обсязі виплачувало ОСОБА_1 заробітну плату. Внаслідок цього у ЗДП «Радіоприлад» перед ОСОБА_1 утворилася значна заборгованість із заробітної плати.

Станом на день його звільнення із ЗДП «Радіоприлад» (станом на 23.09.2019 р.) загальний розмір заборгованості підприємства перед ОСОБА_1 із заробітної плати та вихідної допомоги становив 49 362,10 грн.

Після цього у період часу з 27.09.2019 р. до 01.04.2024 р. ЗДП «Радіоприлад» частково погасило вказану заборгованість.

Станом на час ухвалення рішення (на 01.04.2024 р.) розмір заборгованості ЗДП «Радіоприлад» перед ОСОБА_1 із заробітної плати становить 1 294,19 грн, а розмір заборгованості ЗДП «Радіоприлад» перед ОСОБА_1 з вихідної допомоги становить 1 262,77 грн., які й належить стягнути з відповідача на користь позивача…»

Враховуючи те, що у період часу з 24.09.2019 р. до 03.11.2021 р. включно ОСОБА_1 з вини ЗДП «Радіоприлад» в порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України не було виплачено всі належні йому суми як звільненому 23.09.2019 р. працівникові, належить відповідно до положень ч. 1 ст. 117 КЗпП України стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 119 026,96 грн як середній заробіток ОСОБА_1 за час затримки розрахунку за період часу з 24.09.2019 р. до 03.11.2021 р. включно.»

Вищевказаним рішенням суду ухвалено:

«….Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та вихідної допомоги, про стягнення втраченої частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», ідентифікаційний код: 14313317, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошові кошти у розмірі 1 294 (одна тисяча двісті дев`яносто чотири) грн.. 19 коп., як нараховану, але не виплачену ОСОБА_1 станом на 01.04.2024 р. суму заробітної плати, та грошові кошти у розмірі 1 262 (одна тисяча двісті шістдесят дві) грн. 77 коп. як нараховану, але не виплачену ОСОБА_1 станом на 01.04.2024 р. суму вихідної допомоги.

Стягнути із Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», ідентифікаційний код: 14313317, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошові кошти у розмірі 7 687(сім тисяч шістсот вісімдесят сім) грн.. 53 коп.., як втрачену ОСОБА_1 станом на 30.09.2021 р. включно частину грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Стягнути із Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», ідентифікаційний код: 14313317, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошові кошти у розмірі 119 026 (сто дев`ятнадцять тисяч дщвадцять шість) грн. 96 коп.. як середній заробіток ОСОБА_1 за час затримки розрахунку за період часу з 24.09.2019 р. до 03.11.2021 р. включно.

Стягнути із Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», ідентифікаційний код: 14313317, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошові кошти у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди.

Стягнути із Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», ідентифікаційний код: 14313317, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , понесені ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 098,30 грн….».

Вищевказане судове рішення набрало законної сили 06.11.2024 р. в день ухвалення Запорізьким апеляційним судом постанови, яка була ухвалена в судовому засіданні за участю сторін у справі. Повний текст постанови апеляційного суду складений 15.11.2024 р.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

05.12.2024 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя на підставі вищевказаного рішення суду виданий виконавчий лист №333/1258/21, який пред`явлений стягувачем ОСОБА_1 до виконання.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.2025 р. виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа закінчене в зв`язку з його виконанням боржником.

Частиною першою статті 47 КЗпП України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)визначено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (стаття 117 КЗпП України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з розрахунком позивача, його середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.11.2021 р. до 24.01.2025 р. (1178 днів) з урахуванням його середньоденної заробітної плати 154,18 грн. становить 181624,04 грн. (1178х154,18)

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду по справі 20 серпня 2025 року № 335/31/24,

«…Відповідно до статті 117 КЗпП України (у редакції, викладеній відповідно до Закону № 2352-ІХ) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Ця редакція статті 117 КЗпП України набрала чинності 19 липня 2022 року.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції застосував статті 116, 117 КЗпП України в попередній редакції без урахування змін до законодавства, які відбулись 01 липня 2022 року на підставі Закону № 2352-ІХ, є безпідставними, адже суд апеляційної інстанції керувався нормами права у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (середній заробіток за час затримки розрахунку заявлений з 15 травня 2020 року до дня ухвалення рішення суду), тобто до набрання чинності вказаних змін.

Тобто стаття 117 КЗпП України в редакції, викладеній відповідно до Закону № 2352-ІХ, підлягає застосуванню до правовідносин, у яких факт звільнення, що зумовлює відповідальність роботодавця за статтею 117 КЗпП України у випадку несвоєчасного розрахунку, настав до набрання чинності Законом № 2352-ІХ.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року в справі № 761/9584/15-ц сформулювала висновок щодо застосування статті 117 КЗпП України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зазначила,що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Суди в цій справі неправильно застосували статтю 117 КЗпП Українив редакції після 19 липня 2022 року, не врахували правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 23 червня 2023 року в справі № 638/6855/20, від 29 лютого 2024 року в справі № 460/42448/22, про те, що статті 116, 117 КЗпП України підлягають застосуванню в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; не вирішили спір щодо стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з урахуванням визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, а тому справа підлягає направленню до суду першої інстанції для нового розгляду.

В постанові Верховного Суду від 23 червня 2023 року в справі № 638/6855/20, в якій розглядалися вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки за період з 15 травня 2020 року до дня ухвалення рішення суду, яке ухвалене02 березня 2023 року зазначені наступні правові висновки.

Аналіз зазначених правових норм (ст.ст. 116, 117 КЗПП) дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Отже, при недотриманні роботодавцем вимог статті 116 КЗпП України, для роботодавця настають наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України.

Роботодавець не несе відповідальність, передбачену статтею 117 КЗпП України, у разі відсутності його вини. Відсутність своєї вини повинен довести роботодавець.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 (провадження № 11-1329 апп 18) зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Згідно із частиною першою статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання, зокрема трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами.

Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, провадження № 14-623 цс 18).

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок №100).

Пунктом 5 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 вказаного Порядку нарахування виплат,що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623 цс 18) метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

З урахуванням конкретних обставин справи та критеріїв, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права працівника на оплату праці.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновок суду апеляційної інстанції про те, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, вважав за необхідне зменшити суму відшкодування з 2 020 637,80 грн. до 1 151 500,00 грн., оскільки сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є очевидно неспівмірною зі невиплаченою при звільненні матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України (в редакції чинній на день подання цього позову), працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 цієї статті, у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник може звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Вищевказана правова норма на момент звільнення позивача не діяла, тому письмового повідомлення про суми нараховані та виплачені йому при звільненні, він не отримував.

Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 06.11.2024 р. під час ухвалення якої були присутні сторони, вирішений тривалий судовий спір між сторонами у цій справі. Даною постановою суду, в день ухвалення якої рішення суду першої інстанції набуло законної сили, залишено без змін вищевказане рішення суду про стягнення заробітної плати та інших виплат, зокрема і середнього заробітку за час розрахунку при звільненні за період, який передував періоду стягнення, заявленому у цьому позові присуджено стягнення. Повний текст зазначеної постанови Запорізького апеляційного суду був складений 15.11.2024 р. Присуджені рішенням суми були сплачені позивачу 24.01.2025 р.

Позивач протягом трьох місяців з дня винесення постанови, з незначним пропуском цього строку з поважних причин, а саме, в зв`язку з тим, що повний текст вищевказаної постанови Запорізького апеляційного суду складений 15.11.2024 р., звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати за наступний період, який слідував після кінцевої дати стягнення присудженої зазначеним рішенням суду. Враховуючи наявність поважних причин пропуску строку звернення позивача до суду з цим позовом, суд вважає за необхідне поновити його.

З огляду на вищенаведене, судом встановлено, що відповідач дійсно не провів повного розрахунку з позивачем на день його звільнення, і в подальшому в період часу з 04.11.2021 р. по 24.01.2025 р. так і не сплатив: суму заробітної плати 1 294 грн. 19 коп., з компенсаційними втратами на суму, та суму вихідної допомоги у розмірі 1 262 грн. 77 коп.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.11.2021 р. до 24.01.2025 р. (1178 днів) з урахуванням середньоденної заробітної плати позивача у розмірі 154,18 грн. становить 181624,04 грн. (1178х154,18). Встановивши, що роботодавець своєчасно не здійснив із працівником розрахунок при звільненні, суд виснує про те, що відповідач не виконав вимоги трудового законодавства щодо вчасної виплати всіх належних при звільненні позивача сум у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, тому підприємство повинно відшкодувати позивачу майнові втрати, яких він зазнав внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, а отже, вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є законними та обґрунтованими.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.11.2021 р. до 24.01.2025 р. (1178 днів) з урахуванням середньоденної заробітної плати позивача у розмірі 154,18 грн. становить 181 624,04 грн. (1178х154,18).

З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення; визначених Великою Палатою Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц критеріїв, зокрема: незначного розміру невиплаченої заробітної плати, тривалість судового спору щодо стягнення заробітної плати та середнього заробітку за інший період, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за необхідне зменшити суму відшкодування з 181 624,04 грн. до 10 000,00 грн., оскільки сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є очевидно неспівмірною зі невиплаченою при звільненні заробітної плати.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно задоволеним вимогам (5,51 %) у розмірі 80,06 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги ОСОБА_1 про визнання поважними причини пропуску строку звернення з цим позовом та поновлення їх, - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 з даним позовом та поновити їх.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - задовольнити частково.

Стягнути із Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», ідентифікаційний код: 14313317, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. 00 коп. (десять тисяч 00 гривень), як середній заробіток ОСОБА_1 за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 04.11.2021 р. до 24.01.2025 р. включно.

Стягнути із Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», ідентифікаційний код: 14313317, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , понесені ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 80,06 грн.

В іншій частині, заявлені вимоги, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 04.09.2025 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя: І.Й.Наумова