ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря судового засідання Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №204/11333/24за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Робоча 65», Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про зобов`язання привести приміщення у попередній стан, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року,ухвалене у складі судді Черкез Д.Л., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСББ «Робоча 65» та ДМР.

В обґрунтування зазначив, що він є власником нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , а також є членом ОСББ «Робоча 65».

Вказує, що 01 жовтня 2024 року він був свідком того, як з приміщення 1-го поверху, яке знаходиться під квартирою позивача, виносили меблі і різні речі. Згодом він дізнався, що приміщення звільняється.

Зазначає, що біля вікна в кімнаті, яка розташована відразу при вході до приміщення він звернув увагу на дверний проріз в несучій залізобетонній стіні.

Вказує, що для з`ясування обставин та фіксації можливих порушень несучої конструкції стіни він звернувся зі скаргою до ОСББ «Робоча 65».

Зауважує, що 01 листопада 2024 року у зв`язку зі скаргами мешканців блоку АДРЕСА_1 щодо проведення робіт з самочинної перебудови, комісія ОСББ «Робоча 65», з викликом представників власника приміщення Дніпровської міської ради, представника повноважного державного органу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, провела огляд технічного стану приміщення №ХІV на першому поверсі блоку 1, будинку АДРЕСА_2 . Внаслідок огляду будівельних конструкцій несучої стіни між приміщеннями №1 (прийом посуду) та №2 (пункт роздачі, тамбур) в нежитловому приміщенні № ХІV (молочна кухня) комісія прийшла до висновку, що: в матеріалах, які були надані КП «ДМБТІ» ДОР та Головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами ДМР відсутній дверний проріз в несучій залізобетонній стіні; власник приміщення провів самочинне будівництво, а саме перебудову з облаштуванням в несучій стіні першого поверху приміщення №XIV дверного прорізу в несучій залізобетонній стіні по осі Д1 між осями 2-1 та 3-1 без розрахунків, без проектної документації, експертизи, вводу в експлуатацію та державної реєстрації вказаних змін; власнику приміщення, для подальшої безпечної експлуатації будинку, необхідно виконати тимчасове укріплення прорізу на час до видання висновку експерта.

У зв`язку з цим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом, в якому просив зобов`язати ОСББ «Робоча 65» та ДМР привести у попередній стан приміщення №ХІV на першому поверсі блоку 1 будинку АДРЕСА_2 , шляхом поновлення конструкції несучої стіни між приміщеннями №1 (прийом посуду) та №2 (пункт роздачі, тамбур) в нежитловому приміщенні №ХІV (молочна кухня) відповідно до матеріалів технічної інвентаризації.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що дане рішення суду було прийнято внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції, усупереч положенням статті 89 ЦПК України, при ухвалені рішення допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставою для його скасування. Тобто Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська надав належну оцінку наявним доказам, проте висновки суду не відповідають обставинам справи та нормам закону.

Вказує, що судом встановлено, що є втручання в несучі і в несуче-огороджувальні конструкції будинку, що призвело до того, що згідно з пунктами 7 та 8 Висновку, фактично наявний дверний проріз - не відповідає проектному рішенню (у відповідності до аркуша 4 проекту 5292-87-03-АР) і, як наслідок не відповідає проектним умовам експлуатації конструктивного елементу (стінової панелі з віконним прорізом); наявні конструкції підсилення фактично не включені в роботу через відсутність з`єднувальних елементів між несучими стальними профілями обрамлення прорізу, що не забезпечує їх спільну роботу та не створює ефекту обтиснення і не забезпечує включення в роботу елементів обрамлення у відповідності до ДБН.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не звернув увагу на практику Верховного Суду, не взяв до уваги докази відсутності будь-яких дозвільних документів на дверний проріз в несучій стіні та не дав належну оцінку цьому факту. Суд першої інстанції не звернув увагу на переписку між Департаментом правового забезпечення ДМР та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, згідно якої вбачається, що Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР повідомляє, щодо документів оренди, погодження про облаштування в несучій стіні першого поверху приміщення № XIV дверного прорізу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційній справі № 101 відсутні відомості.

Зазначає, що позивач надав до суду додаткові обґрунтування, проте судом не були враховані пояснення позивача.

Також, зазначає, що надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд першої інстанції безпідставно не прийняв як належний та допустимим доказ висновок експерта за результатами обстеження влаштованого дверного прорізу в несучій стіні нежитлового приміщення № XIV корпусу 1 багатоповерхового будинку по АДРЕСА_2 , складеному експертом ОСОБА_2 .

Зауважує, що судом першої інстанції встановлено, що у нежитловому приміщенні №ХІV на першому поверсі корпусу 1 будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 136,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яке належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на праві комунальної власності, в несучій стіні між приміщеннями 4 та 5 по осі Д/1 (у відповідності до аркуша 4 проекту 5292-87-03-АР) наявний дверний проріз шириною 0,8м. та висотою 2,04м., який не відповідає проектному рішенню і, як наслідок не відповідає проектним умовам експлуатації конструктивного елементу (стінової панелі з віконним прорізом), проте відмовлено позивачу у захисті права спільної власності та немайнового конституційного права на безпеку життя та здоров`я, внаслідок самочинної перебудови та реєстрація права власності на неї в ЄДР речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку з чим просив апеляційну скаргу - задовольнити, рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСББ «Робоча 65» в особі Голови правління Бондаренка О.Д. подав відзив на апеляційну скаргу, якому вважає, що позовні вимоги в частині зобов`язання ОСББ «Робоча 65» є необґрунтованими, оскільки предметом спору у даній справі є приміщення №ХІV на першому поверсі блоку 1, будинку АДРЕСА_2 .

Звертає увагу, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником приміщення №ХІV, будинку АДРЕСА_2 є Територіальна громада міста Дніпра, в особі Дніпровської міської ради.

Відповідач ОСББ «Робоча 65» підтримує вимогу позивача про скасування рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року по справі №204/11333/24 та ухвалення нового рішення.

Зазначає, що ОСББ «Робоча 65» погоджується з позивачем, що незаконний дверний проріз загрожує цілісності в цілому всього будинку. Несуча стіна з оспорюваним дверним прорізом в приміщенні XIV є власністю всіх співвласників будинку АДРЕСА_2 згідно з частиною другою статті 382 ЦК України, як несуча і огороджувальна конструкція будинку. Отже, оспорюваний дверний проріз в приміщенні XIV порушує права позивача як співвласника будинку АДРЕСА_2 . Дозволу на втручання в несучі конструкції будинку співвласники будинку АДРЕСА_2 не давали і в матеріалах справи така згода відсутня.

Зауважує, що здійснення Відповідачем 2 ДМР самочинної перебудови та реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі незаконної технічної документації порушують майнові права Позивача, як власника квартири АДРЕСА_3 та співвласника будинку АДРЕСА_2 , члена ОСББ «Робоча 65» та вважає, що Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська усупереч положенням статті 89 ЦПК України при ухвалені рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року по справі №204/11333/24 допустив неправильне застосування норм матеріального права, що у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставою для його скасування.

Звертає увагу, що Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська належним чином не дослідив всі обставини справи №904/2636/19 та №200/13101/17, які мають значення для розгляду цивільної справи №204/11333/24. А саме: в матеріалах справи та в Єдиному судовому реєстрі судових рішень міститься ухвала Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року про роз`яснення ухвали від 25 жовтня 2017 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі №200/13101/17, якою (з урахуванням ухвали від 14 травня 2018 року про виправлення описки) визначено конкретний перелік нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , щодо яких судом заборонено Міськраді вчиняти будь-які дії, спрямовані на їх відчуження, передачу в лізинг, оренду, позичку тощо, а також заборонено державним реєстраторам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти реєстраційні дії щодо вказаних нежитлових приміщень: - нежитлового приміщення № ХІV, блок 1, позиції 1-9, загальною площею 137м2, розташованого на І поверсі житлового будинку літ.А-16.

Вважає, що реєстрація права власності Дніпровською міською радою на оспорюване нежитлове приміщення під час дії ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року по справі №200/13101/17 про забезпечення позову є незаконною, а отже підлягає скасуванню.

У зв`язку з чим, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , в частині зобов`язання Дніпровської міської ради привести у попередній стан приміщення, шляхом поновлення конструкції несучої стіни між приміщеннями №1 та №2 в нежитловому приміщенні №ХІV, відповідно до матеріалів технічної інвентаризації задовольнити; рішення Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 42934418 від 11 вересня 2018 року, яким зареєстровано право власності Територіальної громади м.Дніпра, в особі Дніпровської міської ради на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення загальною площею 136,4 км.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 скасувати.

Відповідач ДМР подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення та просить суд відмовити апелянту у повному обсязі.

Зазначає, що розглядаючи спір, суд насамперед має встановити факт порушення прав або охоронюваних законом інтересів позивача (апелянта). Вказує, що позовні вимоги апелянта фактично гуртуються на припущеннях про можливу загрозу його правам з боку майна відповідача, що не має безпосереднього зв`язку з позивачем. Водночас жодних фактичних обставин або доказів, які б підтверджували наявність негативних наслідків в наслідок перепланування, не надано. Враховуючи, що саме можливими (гіпотетичними) наслідками було обґрунтовано порушення права позивача (апелянта), така позиція не може вважатися належним підтвердженням факту порушення, оскільки право має захищатися лише у разі його реального, а не уявного чи припустимого порушення.

Також зазначає, що вирішуючи спір, суд повинен дати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент його звернення до суду. При цьому право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. З огляду на наведене очевидним є те, що обов`язковою умовою для судового захисту будь-якого права, є наявність достовірних даних про те що, що право особи порушено, не визнане, або оспорене іншими.

Вказує, що позивач не надав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що наявність в нежитловому приміщенні № ХІV на першому поверсі корпусу 1 будинку АДРЕСА_2 дверного прорізу в несучій стіні між приміщеннями 4 та 5, дійсно порушує будь-які права, свободи чи законні інтереси позивача.

Зауважує, що позивач хоча і наполягав на тому, що дверний проріз в несучій стіні між приміщеннями 4 та 5 в нежитловому приміщенні № ХІV на першому поверсі корпусу 1 будинку АДРЕСА_2 є небезпечним та становить загрозу для позивача, квартира якого розташована над цим приміщенням, однак належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин суду так і не надав. Наданий звіт за результатами обстеження влаштованого дверного прорізу в несучій стіні нежитлового приміщення № XIV корпусу 1 багатоповерхового будинку по АДРЕСА_2 , складений експертом ОСОБА_2 достеменно не свідчить про те, що дверний проріз в несучій стіні між приміщеннями 4 та 5 в нежитловому приміщенні № ХІV є небезпечним або становить загрозу для позивача чи інших мешканців будинку АДРЕСА_2 , у вказаному звіті лише зазначено, що фактично наявний дверний проріз не відповідає проектному рішенню, і як наслідок, не відповідає проектним умовам експлуатації конструктивного елементу (стінової панелі з віконним прорізом). Разом з цим, у вказаному Звіті зазначено, що остаточну оцінку технічного стану та можливих наслідків необхідно визначати на підставі висновків комплексного технічного обстеження будівлі в цілому. Однак, комплексне технічне обстеження будинку АДРЕСА_2 не проводилось. Тобто позивачем не доведено факт спричинення чи можливість спричинення шкоди майну або життю і здоров`ю позивача внаслідок проведених (за твердженням позивача) відповідачем будівельних робіт з перепланування належного їй приміщення, оскільки втручання (якщо такі були) в несучі конструкції не призвело до послаблення чи втрати ними несучої здатності, протилежних доказів позивачем надано не було.

Зазначає, що лише факт самочинного будівництва відповідачем, на який у апеляційній скарзі посилається позивач, не є підставою для задоволення його позову, оскільки таке перепланування має порушувати права позивача, що має бути доведено ним належними та допустимими доказами.

У зв`язку з чим, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року у справі залишити без змін.

Окрім цього ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив відповідача 2 (ДМР), в якому вважає його безпідставними і такими, що не відповідає дійсності. Наполягає, що реєстрація права власності Дніпровською міською радою на оспорюване нежитлове приміщення під час дії ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року по справі №200/13101/17 про забезпечення позову є незаконною, а отже, підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що в нежитловому приміщенні №ХІV на першому поверсі корпусу 1 будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 136,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яке на праві комунальної власності належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, в несучій стіні між приміщеннями 4 та 5 по осі Д/1 (у відповідності до аркуша 4 проекту 5292-87- 03-АР) наявний дверний проріз шириною 0,8м. та висотою 2,04м., який не відповідає проектному рішенню і, як наслідок не відповідає проектним умовам експлуатації конструктивного елементу (стінової панелі з віконним прорізом.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідач ОСББ «Робоча 65» в особі голови правління Бондаренка О.Д. в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в частині зобов`язання ДМР привести оспорюване приміщення у попередній стан та скасування рішення Департаменту адміністративних та дозвільних процедур ДМР, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 42934418 від 11 вересня 2018 року, просив її задовольнити.

Представник відповідача ДМР у суді заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача і представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 19 листопада 2003 року №11/13 прийнято у комунальну власність територіальної громади міста обласні житлово-комунальні підприємства «Південне», «Центральний», «Лівобережжя» з майном, будівлями і спорудами, що перебувають на їх балансі, відповідно до актів приймання-передачі від 18 серпня 2003 року, від 10 вересня 2003 року та від 12 вересня 2003 року, а також вирішено внести ці об`єкти до Переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста на підставі зазначених актів приймання-передачі та інвентаризаційних відомостей, оформлених згідно з рішенням виконкому міської ради від 23 травня 2002 року №1057 «Про проведення інвентаризації майна підприємств, установ, організацій комунальної власності та формування реєстру об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська».

На підставі розпорядження голови обласної ради від 10 вересня 2003 року №171-р «Про передачу із спільної власності територіальних громад області у власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Південне» та рішення Дніпропетровської міської ради від 26 лютого 2003 року № 35/7 «Про прийняття майна у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська та подальше його використання» було складено Акт приймання-передачі із спільної власності територіальних громад області у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Південне» від 10 вересня 2003 року, затвердженого Головою міської ради Куліченко І.І. та Головою обласної ради Булавка Г.І. У Переліку будинків житлового фонду ОЖКП «Південне», що передаються до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська зазначено, що, серед іншого, передається майно за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 33 689,20 м2.

Позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна (щодо багатоквартирного будинку) №374252483 від 15 квітня 2024 року.

ОСОБА_1 зареєстрований у вказаній квартирі з 16 липня 1993 року, що підтверджується відповідною відміткою у його паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданому 30 листопада 1995 року Красногвардійським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, а також фактично проживає за вказаною адресою.

Відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 було створено ОСББ «Робоча 65», яке було зареєстровано 30 червня 2016 року, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0077475, ідентифікаційний код юридичної особи 40612274, що підтверджується відповіддю № 920547 від 25 листопада 2024 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Статутом ОСББ «Робоча 65», затвердженим рішенням установчих зборів ОСББ «Робоча 65» протокол № 1 від 02 червня 2016 року та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09 грудня 2024 року.

01 жовтня 2016 року між КП «Жилсервіс-1» ДМР як балансоутримувачем та ОСББ «Робоча 65» було укладено договір №28 про тимчасову передачу повноважень щодо управління та утримання будинку (комплексу, або його частини) та прибудинкової території, згідно з яким балансоутримувач передав ОСББ повноваження щодо управління неподільним та загальним майном житлового будинку (комплексу або його частини) та забезпечення належної експлуатації і надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до технічної характеристики згідно з інвентарною справою, що є невід`ємною частиною цього договору.

Рішенням Дніпровської міської ради №46/35 від 19 вересня 2018 року «Про погодження списання з балансу КП «Жилсервіс-1» ДМР багатоквартирних житлових будинків» погоджено списання з балансу КП «Жилсервіс-1» ДМР багатоквартирних житлових будинків, в тому числі і житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .

Судом також встановлено, що територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на праві комунальної власності належить нежитлове приміщення №ХІV на першому поверсі корпусу 1 будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 136,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що підтверджується витягом з реєстру об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра №4267, виданого 13 серпня 2018 року Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 42934418 від 11 вересня 2018 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна (щодо багатоквартирного будинку) №374252483 від 15 квітня 2024 року, Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №149036779 від 11 грудня 2018 року, а також наявною в матеріалах справи копією реєстраційної справи №101 на приміщення №ХІV в корпусі 1 будинку АДРЕСА_2 . Балансоутримувачем вищезазначеного нежитлового приміщення є КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» ДМР.

01 листопада 2024 року у зв`язку зі скаргами мешканців блоку АДРЕСА_1 щодо проведення робіт з самочинної перебудови, комісією у складі голови ОСББ «Робоча 65» Бондаренка О.Д. та членів правління Бабінець В.С. та Сергєєва К.Г., за участю головного спеціаліста Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Доненко А.А., в присутності мешканців блоку 1 будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_3 (квартира АДРЕСА_4 ), було проведено огляд технічного стану будівельної конструкції несучої стіни між приміщенням №1 (прийом посуду) та №2 (пункт роздачі, тамбур) в нежитловому приміщенні №ХІV (молочна кухня) проект 5292 - 87 - 03 АР, аркуш 4, за результатами якого було складено Акт комісійного огляду технічного стану будівельних конструкцій несучої стіни в нежитловому приміщенні №ХІV на першому поверсі блоку АДРЕСА_1 , в якому зазначено наступне, що у технічному паспорті на 16-ти поверховий будинок по АДРЕСА_5 станом на 15 лютого 1993 року та на 31 грудня 2012 року (згідно листа КП «ДМБТІ» ДОР № 16728 від 30 листопада 2017 року) в несучій стіні приміщення № XIV на першому поверсі в тому місті, на яке вказують заявники, а це стіна між кімнатою 5/29,2 та 4/15,3 дверний проріз в несучій залізобетонній стіні відсутній; у проекті 5292 - 87 - 03 АР дверний проріз в несучій стіні першого поверху приміщення № XIV по осі Д1 між осями 2-1 та 3-1 відсутній в тому місті, на яке вказують заявники; у несучій стіні першого поверху приміщення № XIV виконано дверний проріз в несучій залізобетонній стіні по осі Д1 між осями 2-1 та 3-1 проект 5292 - 87 - 03 АР; дверний проріз виконано без розрахунків, проектної документації та експертизи.

В листі КП «ДМБТІ» ДОР №16728 від 30 листопада 2017 року відсутня інформація про реконструкцію вказаного в заяві приміщення; прив`язка виконаного дверного прорізу шириною 830 мм до осі 2-1 складає 600 мм. згідно проекту 5292 - 87 - 03 АР, прив`язка віконного прорізу шириною 800 мм до осі 2-1 складає 800 мм, що вказує на порушення розрахункової здатності несучої залізобетонної стіни по осі Д1 між осями 2-1 та 3-1.

Висновки комісії: власник приміщення провів самочинне будівництво, а саме перебудову з облаштуванням в несучій стіні першого поверху приміщення №XIV дверного прорізу в несучій залізобетонній стіні по осі Д1 між осями 2-1 та 3-1 без розрахунків, без проектної документації, експертизи, вводу в експлуатацію та державної реєстрації вказаних змін. Власнику приміщення, для подальшої безпечної експлуатації будинку, необхідно виконати тимчасове укріплення прорізу на час до видання висновку експерта. Вказаний Акт підписали голова та члени комісії, а також мешканці блоку 1 будинку АДРЕСА_2 . При цьому, як зазначено у вказаному акті, представник Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Доненко А.А. підписувати акт відмовився. Також, в даному акті зазначено, що для огляду був запрошений представник власника нежитлового приміщення Дніпропетровська міська рада, однак він на огляд не з`явився.

Провівши порівняльний аналіз наданої КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради копію поверхового плану першого поверху з експлікацією до нього з інвентаризаційної справи на житловий будинок літ. А-16 секція (блок) АДРЕСА_1 , виготовленого згідно технічної інвентаризації станом на 1993 рік, з наданою Відділом реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради копією технічного паспорту на нежитлове приміщення № XIV на першому поверсі житлового будинку літ. А-16 буд. АДРЕСА_5 , виготовленого станом на 14 лютого 2018 року, суд зазначає, що на поверховому плані станом на 1993 рік в несучій стіні нежитлового приміщення № ХІV між приміщеннями 4 та 5 відсутній дверний проріз, в той час, як на плані нежитлового приміщення № ХІV в технічному паспорті, виготовленому станом на 14 лютого 2018 року, дверний проріз в несучій стіні між приміщеннями 4 та 5 наявний.

Також вбачається, що зменшилась загальна площа даного нежитлового приміщення на 2,41 кв.м., замість зазначеної в експлікації до поверхового плану станом на 1993 рік площі 137,0 кв.м., в технічному паспорті станом на 14 лютого 2018 року зазначено 136,4 кв.м., в Акті інженера з технічної інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 № 02 від 14 лютого 2018 року зазначено, що зменшення загальної площі вказаного приміщення на 2,41 кв.м. відбулось внаслідок проведення ремонтно-оздоблювальних робіт із знесенням некапітальних та встановленням міжкімнатних перегородок.

Як зазначено у Звіті, складеному експертом Титюк А.А. відповідно до договору №03-25 від 24 січня 2025 року «71630000-3 Послуги з технічного огляду та випробувань», за результатами обстеження влаштованого дверного прорізу в несучій стіні нежитлового приміщення №XIV корпусу 1 багатоповерхового будинку по АДРЕСА_2 , який затверджений ФОП ОСОБА_5 : за конструктивними особливостями багатоповерхової будівлі на 16-ть поверхів, стіна приміщення №XIV корпусу 1 між приміщеннями 4 та 5 по осі Д/1 (у відповідності до аркуша 4 проекту 5292-87-03-АР) є несучою.

Згідно до аркуша 4 проекту 5292-87-03-АР в несучій стіні по осі Д/1 передбачено віконний проріз шириною 800 мм з прив`язкою до осі 2/1 800 мм (рис 2 ) між приміщеннями 4 та 5.

Згідно до Технічного паспорту на 16-ти поверховий будинок по АДРЕСА_5 станом на 1993 рік, графічно на плані 1-го поверху в приміщенні № XIV корпусу 1 між приміщеннями 4 та 5 по осі Д/1 наявність віконного прорізу не зазначена.

В технічному паспорті на нежитлове приміщення № XIV станом на 2018 рік в несучій стіні приміщення № XIV корпусу 1 між приміщеннями 4 та 5 на план-схемі наявний дверний проріз.

За результатами візуального обстеження в несучій стіні приміщення №XIV корпусу 1 між приміщеннями 4 та 5 по осі Д/1 (у відповідності до аркуша 4 проекту 5292-87-03- АР) виявлено дверний проріз шириною 0,8 м та висотою 2,04 м.

На даний момент не можливо визначити чи була застосована спеціальна стінова панель з відповідним отвором (в якій конструкцією передбачено віконний проріз) під час будівництва.

Фактично наявний дверний проріз не відповідає проектному рішенню (у відповідності до аркуша 4 проекту 5292-87-03-АР) і, як наслідок не відповідає проектним умовам експлуатації конструктивного елементу (стінової панелі з віконним прорізом).

Наявні конструкції підсилення фактично не включені в роботу через відсутність з`єднувальних елементів між несучими стальними профілями обрамлення прорізу, що не забезпечує їх спільну роботу та не створює ефекту обтиснення і не забезпечує включення в роботу елементів обрамлення у відповідності до ДБН.

Рекомендується розробити проект посилення дверного прорізу після проведення комплексного технічного обстеження будівлі в цілому, щодо можливості влаштування дверного прорізу несучій стіні приміщення № XIV корпусу 1 між приміщеннями 4 та 5 по осі Д/1 (у відповідності до аркуша 4 проекту 5292-87-03-АР) з подальшим введенням в експлуатацію дверного прорізу.

Остаточну оцінку технічного стану та можливих наслідків визначити на підставі висновків комплексного технічного обстеження будівлі в цілому.

Отже, суд вважає встановленим, що в нежитловому приміщенні №ХІV на першому поверсі корпусу 1 будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 136,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яке на праві комунальної власності належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, в несучій стіні між приміщеннями 4 та 5 по осі Д/1 (у відповідності до аркуша 4 проекту 5292-87-03-АР) наявний дверний проріз шириною 0,8 м та висотою 2,04 м., який не відповідає проектному рішенню і, як наслідок не відповідає проектним умовам експлуатації конструктивного елементу (стінової панелі з віконним прорізом).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав не доведеним належними та допустимими доказами той факт, що право позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном та право на будь-яке інше нематеріальне благо було порушене відповідачами, оскільки судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси осіб, при доведеності того, що визначений позивачем відповідач порушив ці права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі №567/3/22 (провадження №61-5252св23)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспорюваного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі №753/8671/21 (провадження №61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі №582/18/21 (провадження №61-20968св21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №638/2304/17 (провадження №61-2417св19)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі №910/10784/16 (провадження №12-30гс21)).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності між співвласниками (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року у справі №545/3728/16-ц (провадження № 61-9958св18)).

Відповідно до частини першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У справі, що переглядається, звертаючись до суду позивач ОСОБА_1 , посилаючись на застосування положень статті 376 ЦК України, наполягав на тому, що дверний проріз в несучій стіні між приміщеннями 4 та 5 по осі Д/1 (у відповідності до аркуша 4 проекту 5292-87-03-АР) в нежитловому приміщенні №ХІV на першому поверсі корпусу 1 будинку АДРЕСА_2 є незаконним, не відповідає нормам ДБН, є небезпечним та становить загрозу для позивача, квартира якого розташована над цим приміщенням, а також для інших мешканців будинку.

За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, або істотного порушення будівельних норм і правил.

Істотні порушення будівельних норм і правил - це значні відхилення від встановлених норм та правил у сфері будівництва, які можуть загрожувати безпеці, надійності та експлуатаційним характеристикам об`єкта, а також порушувати права та інтереси інших осіб. Такі порушення можуть призвести до необхідності знесення об`єкта самочинного будівництва або його перебудови.

Як встановлено судом першої інстанції позивач ОСОБА_1 не є власником даного нежитлового приміщення №ХІV, а також не є особою, яка користується цим нерухомим майном (має речове право).

В матеріалах справи міститься звіт за результатами обстеження влаштованого дверного прорізу в несучій стіні нежитлового приміщення №XIV корпусу 1 багатоповерхового будинку по АДРЕСА_2 , складений експертом ОСОБА_2 . Даний звід достеменно не свідчить про те, що дверний проріз в несучій стіні між приміщеннями 4 та 5 в нежитловому приміщенні №ХІV є небезпечним або становить загрозу для позивача чи інших мешканців будинку АДРЕСА_2 . У вказаному звіті лише зазначено, що фактично наявний дверний проріз не відповідає проектному рішенню і, як наслідок не відповідає проектним умовам експлуатації конструктивного елементу (стінової панелі з віконним прорізом). Разом з цим, у вказаному Звіті зазначено, що остаточну оцінку технічного стану та можливих наслідків необхідно визначати на підставі висновків комплексного технічного обстеження будівлі в цілому. Однак, комплексне технічне обстеження будинку АДРЕСА_2 не проводилось.

Таким чином позивачем не доведено, з наданням належних та допустимих доказів, обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог в частині порушення його цивільних прав і інтересів.

Вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за територіальною громадою м.Дніпро в особі ДМР з підстав наведених в позові, на переконання суду, не є належним способом захисту прав і інтересів позивача, в контексті заявлених ним вимог.

Обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є підставою для відмови в позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 (пункт 148)).

Таким чином, апеляційним судом під час перегляду справи не встановлено допущення судом першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права, як і не встановлено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено. Обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено та апелянтом таких не зазначено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2025 року - немає.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2025 рокуу цивільній справі №204/11333/24- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 03.09.2025р.

Головуючий суддя О.В.Агєєв