11 вересня 2025 року
Провадження № 2/642/1735/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11 вересня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

за участю секретаря Антонян А.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу присудження аліментів на неповнолітню дитину,

встановив:

25.08.2025 до Холодногірського районного суду м. Харкова звернулася ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_1 про зміну способу присудження аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що позивачка з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2007 по 21.04.2016, який був розірваний на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.04.2016 року. 12.11.2016 сторони повторно уклали шлюб, який був розірваний па підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2018 року.

Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сипа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 10.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

На теперішній час сину виповнилося повні 11 років, відповідно до ЗУ « Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 3196,00 грн.

Позивачка мешкає разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матір`ю ОСОБА_6 , яка безстроково з 2011 року є інвалідом другої групи, у зв`язку з чим доходів позивачки не вистачає на повноцінне забезпечення сином усім необхідним, тому вона змушена звернутися до суду із позовом, у якому просить змінити спосіб присудження розміру аліментів, стягнутих за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 року, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з твердої грошової суми у розмірі 1000,00 грн., щомісяця, починаючи з 31 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, на 1/4 частину від заробітку (доходу); рішення відповідно до ст. 430 ЦПК України підвергнути негайному виконанню в межах платежів за один місяць; справу розглянути за правилами спрощеного провадження.

Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 07.07.2025 цивільна справа передана на розгляд Холодногірського районного суду м. Харкова за територіальною підсудністю.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 26.08.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено у судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

03.09.2025 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що він добросовісно виконує свої обов`язки по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1000,00 грн.; посилання позивачки на проживання з нею неповнолітньої дочки та матері-інвалвда не відносяться до предмету спору та не можуть бути підставою для зміни способу присудження аліментів, оскільки такі виплати мають цільовий характер; мати позивачки ОСОБА_6 отримує пенсію по інвалідності, що дає їй можливість утримувати себе. Крім того, позивачка у відношення дочки ОСОБА_7 , 2023 року народження, є матір`ю-одиначкою та отримує державну допомогу на її утримання. Він є працездатною особою, але в силу певних сімейних обставин не працює, оскільки здійснює догляд за братом ОСОБА_8 , який є інвалідом 1 групи з дитинства безстроково, інших родичів не має, потребує постійного стороннього догляду з 16.09.2022. Єдиним його доходом є допомога на догляд за особою з інвалідністю 1 групи, яка у 2024 складала 2589,00 грн., у 2025 2920,00 грн., одже з 2022 його матеріальний стан погіршився, тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання сина, виходячи зі свого доходу у визначеному законодавством розмірі.

У судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Звернулася до суду із заявою, просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, надав пояснення аналогічні відзиву на позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається зі свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 15.01.1985, виданого Московським відділом РАГС м. Харкова, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , яка згідно з довідкою до акто огляду МСЕК від 10.10.2011 є інвалідом 2 групи з 01.11.2011 за загальним захворюванням безстроково та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 4, 13-17).

Зі свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 14.02.2014, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби харківського міського управління юстиції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 9).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісяця, починаючи з 10.12.2015 і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 10).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21.04.2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_2 присвоєно дошлюбне прізвище « ОСОБА_11 » (а. с. 11).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.06.2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишено прізвище « ОСОБА_12 ». (а. с. 12).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має брата ОСОБА_8 , який є інвалідом 1 групи з дитинства безстроково та потребує постійного стороннього догляду; ОСОБА_1 отримує допомогу на догляд за особою з інвалідністю 1 групи, яка у 2024 складала 2589,00 грн., у 2025 2920,00 грн.

Згідно з копіями квитанцій до платіжної інструкції на переказ готівки від 22.07.2025, 12.08.2025 ОСОБА_1 здійснено платежі зі сплати аліментів за 07.2025, за 08.2025 у розмірі 1598,00 грн. за кожен місяць.

ОСОБА_2 має дочку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 28.11.2023, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Мукачеві Мук4ачівського району закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 8).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (ст. 180 Сімейного Кодексу України).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя ( ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, забезпечення належного виконання рішень про стягнення аліментів є гарантією захисту права дитини на гідне утримання і всебічний розвиток.

З частини третьої статті 181 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням положень ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, вказує на те, що стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісяця, починаючи з 10.12.2015 і до досягнення дитиною повноліття за судовим рішенням не забезпечує належного рівня життя дитини та є меншим за безспірний розмір аліментів на одну дитину, передбачений ст. 183 СК України в порядку наказного провадження.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, аналізуючи надані докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан або стан здоров`я, а також те, що відбулась зміна сімейного стану, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі згідно з вимогами діючого законодавства України, оскільки здійснення догляду за братом, який є людиною з інвалідністю, не може порушувати прав неповнолітньої дитини, суд уважає, що в даному випадку наявні підстави для задоволення позову, так як позивачем заявлені вимоги щодо мінімального розміру аліментів на утримання дитини.

Як вбачається з позову, ОСОБА_2 просить змінити спосіб присудження розміру аліментів, стягнутих за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 року, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з твердої грошової суми у розмірі 1000,00 грн., щомісяця, починаючи з 31 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, на 1/4 частину від заробітку (доходу).

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість зміни способу присудження аліментів на неповнолітню дитину, визначеного рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2016, з твердої грошової суми у розмірі 1000,00 грн. щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним задовольнити позов частково.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про:

1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць;

2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць;

3) відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць;

4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника;

5) відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала;

6) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб;

6-1) розкриття особою, визначеною пунктами 1-3 частини першої статті 134 Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", інформації, що становить професійну таємницю на ринках капіталу та організованих товарних ринках, щодо юридичної або фізичної особи;

7) примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу;

8) встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства;

9) надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку;

10) видачу або продовження обмежувального припису.

Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Таким чином, негайне виконання рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини допускається при первісному стягненні, у той час як при зміні способу стягнення аліментів законом не передбачено.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу присудження аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року, з твердої грошової суми 1000,00 (одна тисяча) грн. щомісячно на 1/4 (одна четверта) частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини висог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 11.09.2025.

Суддя - А. М. Гримайло