УХВАЛА

10 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 739/922/23

провадження № 61-9290ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину будинку та земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , відповідно до якого просила визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 71,0 м. кв, житловою площею 28,4 м. кв, а також на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва i обслуговування житлового будинку, господарських будівель i споруд та ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області

від 26 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2025 року, позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 13/71 часток житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 71,0 м. кв, житловою площею 28,4 м. кв, а інші 58/71 часток зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами залишено у власності ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 13/71 часток земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а інші 58/71 часток зазначеної земельної ділянки залишено у власності ОСОБА_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області

від 29 липня 2024 року.

16 липня 2025 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 лютого

2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 червня

2025 року (повний текст постанови складено 23 червня 2025 року) у цивільній справі № 739/922/23.

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2025 року касаційну скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: надання документу, що підтверджує сплату судового збору з урахуванням роз`яснень, викладених у цій ухвалі з урахуванням вартості спірного майна. При цьому Верховний Суд звернув увагу заявниці, що за загальним правилом, передбаченим частиною третьою статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757 000 у 2025 році).

21 серпня 2025 року, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій наполягає, що ціна позову у розглядуваній справі становить 109 072 грн, а тому нею правильно сплачено судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 2 181,44 грн.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України

(є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення

(res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року,

в якому подається скарга.

У позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна (пункт 2 частини першої статті 176 ЦПК України).

Позивачка наполягає, що ціна позову у розглядуваній справі становить

109 072 грн.

Отже ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 = 757 000 грн, де 3 028 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року).

Оскільки у справі № 739/922/23 ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Однак ні касаційна скарга, ні заява про усунення недоліків касаційної скарги не містять обґрунтування наявності випадків, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України для касаційного оскарження судових рішень у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Незгода позивача із оскарженими судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність переоцінки доказів Верховним Судом, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору,позивачкареалізувала своє право на апеляційний перегляд, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2025 року у цивільній справі № 739/922/23.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников