ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
04 вересня 2025 року
справа № 629/7810/24
провадження № 22-з/818/171/25
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
сторони справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет»
відповідач ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові заву Балла Владислава Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Балла Владислава Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 березня 2025 року в складі судді Цендри Н.В.,-
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 березня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №1824578, у розмірі 28738,90 гривень, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 гривень.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 червня 2025 року апеляційну скаргу Балла Владислава Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 березня 2025 року змінено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» ) заборгованість за договором позики №1824578, у розмірі 8490,60 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судовий збір у розмірі 715, 67 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 1030,75 гривень.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2563,50 гривень.

26 червня 2025 року Балла Владислав Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат. Просить стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви про ухвалення у справі додаткового судового рішення, дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з п.п. «б, в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції у випадку скасування або зміни судового рішення зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи, постановою Харківського апеляційного суду від 23 червня 2025 року питання про стягнення витрат на правничу допомогу не вирішувалось.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України).

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Балла Владислав Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення 26.06.2025, тобто з дотриманням строків визначених п.8 ст.141 ЦПК.

В обґрунтування заяви зазначено, що 23 червня 2025 року у даній справі судом постановлено постанову про часткове задоволення апеляційної скарги, рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 березня 2025 року змінено, стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» () заборгованість за договором позики №1824578, у розмірі 8490,60 гривень, Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судовий збір у розмірі 715, 67 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 1030,75 гривень, Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2563,50 гривень. Користуючись своїм правом, передбаченим ст.ст. 43, 141, 270 ЦПК України, Апелянт вважає, що є необхідність ухвалити у даній справі додаткову постанову про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим звертається із даною заявою.

При поданні відзиву на позовну заяву у відзиві було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а також було надано разом з відзивом на позовну заяву докази понесення судових витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, та просив суд стягнути на користь Відповідача понесені судові витрати на оплату правничої допомоги. Разом з тим, в п. 3 прохальної частини апеляційної скарги, Апелянт просив суд стягнути з Позивача на його користь понесені судові витрати, до яких відповідно до процесуального законодавства відносяться і витрати на оплату правничої допомоги.

Відповідно до п. 3.1. договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 13.01.2025 р.,за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар, що визначається на основі фіксованої суми в розмірі 15 000,00 грн. Сума гонорару, вказана в цьому пункті Договору є фіксованою та не залежить від обсягу послуг, проведеної роботи, кількості судових засідань/судових інстанцій, які розглядатимуть справу, обсягу послуг і роботи в органах виконавчої служби, правоохоронних органах витраченого Адвокатом часу, результату розгляду судом справи та прийнятого судом рішення тощо.

В даному випадку, договором про надання правової допомоги визначений фіксований розмір гонорару Адвоката, а тому останній не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Таким чином, встановлення гонорару адвоката сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

До суду апеляційної інстанції 30.06.2025 надійшла заява від ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про зменшення витрат на правничу допомогу. Зазначає, що на думку позивача витрати 15000,00 грн у малозначній справі є значно завищеним, оскільки не потребують значної витрати часу. Крім того, витрати Відповідача на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. перевищують суму, яка підлягає стягненню по рішенню суду у 176,66% (15000,00/8490,60=176,66%), а тому є завищеними та неспівмірними до предмету позову.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що дана справа не була складною та не вимагала великого обсягу робіт з боку адвоката, тому заява про зменшення витрат заслуговує на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що позовні вимоги ТОВ задоволені на 29,45 %, а апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена на 70,55%.

Таким чином заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог та співмірно зі складністю справи та витраченим адвокатом часом з позивача на користь відповідача належить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Враховуючи викладене вище, заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст.133,137,141,246,270 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Балла Владислава Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч ) грн.

Додаткова постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 04.09.2025 р.

Головуючий: О.Ю. Тичкова

Судді: О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук