Справа № 2-488/2005
Провадження № 2-зз/202/20/25
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
УХВАЛА

28 серпня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі: головуючого судді Бєсєди Г.В., за участю секретаря Голєва А.А., представника ОСОБА_1 адвоката Кулікової Г.Д., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кулікової Г.Д. про скасування заходів забезпечення у цивільній справі № 2-488/2005 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Кулікової Г.Д. про скасування заходів забезпечення у цивільній справі № 2-488/2005 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В обґрунтування заяви про забезпечення зазначено, в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала справа № 2-488/2005 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2005 р. з метою забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_1 . На виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2005 р. внесено обтяження на нерухоме майно до відповідного реєстру. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 29 000,00 грн. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист № 2-488/2006.

Оскільки з моменту набрання законної сили рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-488/2005 минуло більше 19 років, вважає, що потреба у продовженні дії заходу забезпечення позову, встановленого ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2005 року, відсутня.

Зазначала, що збереження арештів, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника ОСОБА_1 .

З урахуванням зазначеного вище, беручи до уваги те, що з моменту набрання законної сили рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-488/2005 минуло більше 19 років, арешт на нерухоме майно не скасовано протягом тривалого часу, стосовно ОСОБА_1 відсутні виконавчі провадження, вважає, що на цей час перестали існувати обставини, які були підставою для забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно. Відтак, відсутні правові підстави для продовження дії заходу забезпечення позову.

Просила скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2005 р., якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , скасувати арешт, що міститься у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - реєстраційний номер обтяження 2768494, зареєстровано 03.01.2006 реєстратором Сьома дніпровська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала, б/н, 26.12.2005, Індустріальний районний суд (суддя Мороз) об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та зобов`язати начальника Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений 03.01.2006 Сьомою дніпровською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 2768494 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Представник ОСОБА_1 адвокат Кулікової Г.Д. в судовому засіданні підтримала, викладені в заяві обставини та вимоги та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили.

Дослідивши заяву про скасування заходів забезпечення позову, матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Суд вправі скасувати захід забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Забезпечення позову за своєю суттю є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не може скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, яке видане державним житлово-комунальним підприємством «Південне» 21 грудня 2000 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2006 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , який мешкає за зазначеною адресою в забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу в розмірі 5 600 доларів США.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2006 року скасовано арешт 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_1 належить тільки 1/3 частини квартири.

23 січня 2006 року у справі № 2-488/2005 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу постановлено заочне рішення про задоволення позову частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу 29 000 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 20 лютого 2006 року заяву ОСОБА_1 задоволено та скасовано заочне рішення у справі № 2-488/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 19 грудня 2008 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу залишено без розгляду.

Представник заявника звернувся з адвокатським запитом до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою отримання інформації щодо виконання виконавчого листа по справі № 2-488/2006 р. виданого 17.07.2006 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

У відповідь на адвокатський запит Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 03.07.2025 було повідомлено, що перевіркою відомостей з АСВП встановлено, що виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчого листа № 2-488/2006, виданого 17.07.2006 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 29 000,00 грн. не виявлено (зокрема у статусі завершених/ закінчених виконавчих проваджень, які перебували на примусовому виконанні Шевченківського та Центрального відділів державної виконавчої служби міста Дніпра.

Відповідно до приписів частин 9-10 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Враховуючи вищевикладене, заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2005 р., а саме арешт 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 необхідно скасувати.

Арешт 2/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 був вже скасований ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2006 року у справі № 2-488/2006.

Скасування арешту, накладеного на нерухоме майно, а саме: на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 є підставою для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому інші вимоги в заяві не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 158 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кулікової Г.Д. про скасування заходів забезпечення у цивільній справі № 2-488/2005 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2005 р., якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда