К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2025 року місто Київ

справа № 824/78/25

провадження № 22-вк/824/72/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ: Саліхова В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 травня 2025 року в арбітражній справі № 339/2024 за позовом Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнафко» (Україна) про стягнення 138 367,25 доларів США, зокрема 111 604,12 доларів США основного боргу, 18 297,86 доларів США пені, 8 465,26 доларів США 3% річних, а також витрат зі сплати арбітражного збору та послуг адвоката,-

в с т а н о в и в:

01 липня 2025 року представник Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) адвокат Вага Ю.В. звернулась до Київського апеляційного суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 травня 2025 року у справі № 339/2024, в якій просить:

визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 травня 2025 року у справі № 339/2024;

видати виконавчий лист на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 травня 2025 року у справі № 339/2024, яким стягнути з : ТОВ «Укрнафко» на користь компанії Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) 138 339,56 доларів США, зокрема 111 604,12 доларів США основного боргу, 18 283,29 доларів США пені, 8 452,15 доларів США трьох відсотків річних, 5 879,18 доларів США на відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору, а загалом 144 218,74 доларів США та крім того, 1000 євро на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Заява мотивовано тим, що 15 травня 2025 року у м. Києві Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України в особі одноосібного арбітру І. Ємельянової у справі № 339/2024 прийнято рішення, яким стягнуто з ТОВ «Укрнафко» на користь Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) 138 339,56 доларів США, зокрема 111 604,12 доларів США основного боргу, 18 283,29 доларів США пені, 8 452,15 доларів США трьох відсотків річних, 5 879,18 доларів США на відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору, а загалом 144 218,74 доларів США та крім того, 1000 євро на відшкодування витрат на правничу допомогу. Арбітражне провадження про стягнення з відповідача 27,68 доларів США припинено у зв`язку з добровільною відмовою позивача від стягнення цієї суми. Рішення набрало законної сили з дати його винесення, є остаточним і підлягає негайному виконанню.

Зазначена вище заборгованість сформувалася у ТОВ «Укрнафко» перед Компанією Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) за контрактом № 01081803 від 01 серпня 2018 року, відповідно до п. 10.2 якого всі спори, розбіжності або вимоги, що виникають із цього Контракту або у зв`язку з ним, в тому числі й такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, м. Київ, згідно з його Регламентом.

Посилаючись на те, що дій направлених на добровільне виконання рішення боржником не вчинялося, грошові кошти підлягають стягненню з боржника на користь стягувача у примусовому порядку, заявник просив заяву задовольнити.

Представник ТОВ «Укрнафко» - Завада Ю.М. подав заперечення на заяву, в яких вказує, що Товариство дійсно має заборгованість перед Компанією з оплати отриманих двох партій олив на загальну суму 111 604,12 доларів США, у тому числі: - 58 426,62 доларів США за оливу «Роснефть бейсик грейд» 1200N-59, яка поставлена по інвойсу № 2201112 згідно додатку № 63 до Контракту, та яка прибула 16 лютого 2022 року на станцію призначення «Залютине», - 53 177,50 доларів США за оливу М-10ДМ-59, яка поставлена по інвойсу № 2202069 згідно додатку № 65 до Контракту, та яка прибула 20 лютого 2022 року на станцію призначення «Залютине».

Термін оплати цих партій олив спливав 21 та 25 лютого 2022 року. Товариство планувало здійснити оплату цих партій олив наприкінці лютого на початку березня 2022 року, але через агресію Російської Федерації, що почалася 24 лютого 2022 року господарська діяльність Товариства була практично припинена. Відповідач відновив свою господарську діяльність після того, як агресор був відкинутий від околиць Харкова.

Товариство зверталося усно до обслуговуючого банку - АТ «ОТП Банк» - щодо можливості оплати вищезазначеного товару, але йому було відмовлено з тієї причини, що вищевказаний товар є товаром російського походження.

01.08.2024 року ТОВ «Укрнафко» звернувся з письмовим запитом до АТ «ОТП Банк» щодо можливості оплати двох вищевказаних партій олив російського походження на загальну суму 111604,12 доларів США, але банк дав письмову відповідь, в якій вказав, що він застосовує ризик-орієнтований підхід при здійсненні фінансових операцій і така оплата неможлива згідно Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню поширення зброї масової поразки», згідно листа Національного банку України № 25-0005/25858 від 05.04.2022 року та згідно внутрішній політиці банку,

21.01.2025 року, тобто вже під час слухання справи в МКАС, Відповідач знову звернувся з письмовим запитом до АТ «ОТП Банк» щодо можливості оплати двох вищевказаних партій олив російського походження, але банк знову дав письмову відповідь, в якій вказав, що така оплата неможлива за тими ж підставами.

З вищезазначеного, на думку боржника, випливає, що визнання та виконання рішення Арбітражного суду про стягнення з Товариства оплати за вищевказані дві партії товару російського походження суперечить національним інтересам України і суперечить публічному порядку України, що згідно статті 478 ЦПК України є підставою для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Зауважує, що Товариство не має можливості оплатити вищезгадані партії олив російського походження внаслідок обставин непереборної сили, а саме: війна внаслідок агресії Російської Федерації та, пов`язані з цим, заборони обслуговуючого банку на підставі вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2019 року № 361-IX та вимог Національного банку України.

Вважає, що МКАС при ТПП України зробив помилковий висновок про наявність в нього компетенції для прийняття позовної заяви Компанії до провадження та розгляду, не врахувавши, що Компанія не дотрималася доарбітражного врегулювання спору.

Вказує на те, що Товариство не згодне зі стягненням пені, і вважає, що таке рішення арбітражного суду суперечить умовам контракту.

В судовому засіданні представник стягувача Himbalt Trade OU Вага Ю.В. підтримала доводи заяви та просила її задовольнити.

Представник боржника ТОВ «Укрнафко» - Завада Ю.М. проти доводів заяви заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення представника стягувача та представника боржника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частиною 1 статті 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до положень частини 1 статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Частиною 1 статті 475 ЦПК України визначено, що питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.

Відповідно до частини другої статті 475 ЦПК України якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом, якщо на території України знаходиться майно боржника.

Згідно з ч. 3 ст. 475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

01 серпня 2018 року КомпанієюHimbalt Trade OU (Естонія), та ТОВ «Укрнафко» (Україна), уклали контракт №01081803.

Відповідно до положень п. 10.2 Контракту міститься арбітражне застереження, а саме, сторони погодили, що всі спори, розбіжності або вимоги, що виникають із цього Контракту або у зв`язку з ним, в тому числі й такі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, м. Київ згідно з його регламентом.

Із тексту рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноосібного арбітра І. Ємельянової від 15 травня 2025 року у справі № 339/2024 вбачається, що до МКАС при ТПП України 16 вересня 2024 року надійшла позовна заява Himbalt Trade OU про стягнення з ТОВ «Укрнафко» 138 367,24 доларів США, зокрема 111 604,12 доларів США основного боргу, 18 297,86 доларів США пені, 8 465,26 доларів США трьох відсотків річних, а також витрати зі сплати арбітражного збору та послуг адвоката.

Представник Компанії Himbalt Trade OU та представник ТОВ «Укрнафко» приймали активну участь у арбітражному розгляді справи

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 травня 2025 року, стягнуто з ТОВ «Укрнафко» (Україна) на користь Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) 138 339,56 доларів США основного боргу, зокрема 111 604,12 доларів США основного боргу, 18 283,29 доларів США пені, 8 452,15 доларів США трьох відсотків річних, 5 879є,18 доларів США на відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору, а загалом 144 218,74 доларів США, та, крім того, 1000 євро на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Встановлено, що вказане рішення не оскаржено і в добровільному порядку боржником не виконано.

Відповідно до статті 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк) (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року, у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що:

a) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або

b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або

c) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або

d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або

е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався.

У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Статтею 478 ЦПК України та статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача (правова позиція Верховного Суду України, викладена у справі №6-39цс14).

Суд критично оцінює доводи відповідача з приводу того, що рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промислової палати України від 15 травня 2025 року у справі № 339/2024 суперечить публічному порядку України та загрожує інтересам України, з огляду на наступне.

Як встановлено у рішенні МКАС при ТПП України від 15 травня 2025 року,товар російського походження за Контрактом було ввезено на територію України до 24 лютого 2024 року, тобто до військової агресії РФ проти України.

При цьому, товар, поставлений за Додатком № 63 до Контракту в сумі 58 426,62 доларів США, мав бути оплачений товариством не пізніше 21 лютого 2022 року. Тому для оплати товару за цим Додатком жодних об`єктивних перешкод, на які посилається Товариство, у нього не було. І на момент введення в Україні воєнного стану оплата товару за Додатком № 63 вже була ппрострочена Тоавриством.

Що стосується оплати товару за Додатком № 65 до Контракту в сумі 53 177,50 доларів США, то останнім днем строку на оплату було 25 лютого 2022 року.

Крім іншого, Відповідач не вживав належних і своєчасних спроб здійснити оплату поставленого товару, ні у строки, встановлені Контрактом, ні в подальшому. Докази звернення Відповідача до Банку з платіжною інструкцією про оплату товару та відповідно, відмови Банку у здійсненні платежу відсутні.

На момент поставки товару відповідачу. Позивач вже оплатив цей товар «ТОВ «РН-Мастильні матеріали», і доводи відповідача прро те, що оплачені ним товари можуть бути спрямовані позивачем на фінансування країни-агресора є непідтвердженими.

3 огляду на положення пункту 9.2 Контракту Покупець зобов`язаний оплатити фактично поставлений товар незалежно від наявності форс-мажорних обставин.

На порушення положень пункту 9.3 Контракту, відповідач не повідомив позивача про неможливість виконання зобов`язань щодо оплати поставленого товару у 10-денний строк, а заявив про це лише в процесі розгляду справи арбітражним судом.

Таким чином, зі змісту рішення МКАС при ТПП України від 15 травня 2025 року у справі №342/2024 арбітражним судом було вирішено питання щодо підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань за Контрактом №06092101 та встановлено, що такі підстави відсутні.

У постанові Верховного Суду від 23 липня 2018 року в справі № 796/3/2018 зазначено, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності, недоторканності й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

До переліку фундаментальних основ, які складають публічний порядок, належить рівне ставлення до сторін арбітражного розгляду, зокрема: надання стороні можливості викласти її аргументи, а також коментувати аргументи опонентів; відсутність процедур, які стосуються спору і в яких беруть участь арбітри за відсутності сторін спору; недопустимість подання сторонами підроблених доказів тощо.

Такі висновки виклав Верховний Суд у постанові від 23 січня 2025 року у справі № 824/37/24.

Обставини, встановлені рішенням МКАС, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави Україна, рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності, конституційним правам, свободам, гарантіям.

Суд зауважує, що у разі незгоди із рішенням міжнародного комерційного арбітражного суду особа вправі оскаржити його в порядку та на підставах визначених ст. ст. 454-461 ЦПК України.

Разом з тим, ТОВ «Укрнафко» рішення МКАС при ТПП України від 15 травня 2025 року у справі №339/2024 оскаржене не було.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Так із матеріалів справи встановлено, що боржником не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів, які б стали підставою для відмови у задоволенні заяви Компанії Himbalt Trade OU відповідно до вимог вищезазначених норм.

Таким чином, судом встановлено, що Компанії Himbalt Trade OU звернулось до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 травня 2025 року № 339/2024 у межах встановленого законом строку, заявником до заяви долучено документи згідно з переліком, передбаченим ст. 476 ЦПК України, на час звернення до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 травня 2025 року вступило в законну силу, було остаточним для сторін та підлягало виконанню, сторони були належним чином повідомлені про арбітражний розгляд, угода, яка містить арбітражне застереження, недійсною не визнавалася, а рішення винесене арбітражним судом щодо спору, передбаченого арбітражною угодою.

Судом не встановлено, що відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до частини 1 статті 479 ЦПК України за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Згідно із частиною 6 статті 479 ЦПК України якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, суд, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Оскільки рішенням міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті та стягувач не звертався з заявою про визначення суми стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, тому суд вказує в ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу.

З огляду на те, що судом не встановлено підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 травня 2025 року № 339/2024, то заява Компанії Himbalt Trade OU, подана представником Вагою Ю.В., підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 141 ЦПК України з боржника ТОВ «Укрнафко» на користь заявника Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання заяви в розмірі 1 514 грн.

Керуючись статтями 141, 268, 474, 477, 479 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 травня 2025 року в арбітражній справі № 339/2024 за позовом Компанії Himbalt Trade OU (Естонська Республіка) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнафко» (Україна) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 травня 2025 року у справі № 339/2024.

Видати виконавчий лист на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 15 травня 2025 року у справі № 339/2024, яким вирішено: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнафко» (Україна, 61052, м. Харків, вул. Велика Гончарівська, б. 6; ідентифікаційний код 30427998) на користь Компанії Нimbalt Trade OU(вул. Пунане 16-312, Таллінн, Хар`юський повіт, 13619, Естонська Республіка; реєстраційний номер: 14325496) 138 339,56 доларів США, зокрема 11 604,12 доларів США основного боргу, 18 283,29 доларів США пені, 8 452,15 доларів США трьох відсотків річних, 5 879,18 доларів США на відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору, а загалом 144 218,74 доларів США, та, крім того, 1 000,00 євро на відшкодування витрат на правничу допомогу».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнафко» на користь Компанії Himbalt Trade OU судовий збір за подання заяви в розмірі 1 514,00 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 08 вересня 2025 року.

Суддя