П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року м. Миколаїв

справа №490/2718/25

провадження №22-ц/812/1540/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Саламатіна О. В. у приміщенні суду у м. Миколаєві, за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

11 квітня 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі Банк або АТ «А-Банк») подало до суду зазначений позов до ОСОБА_1 , який обґрунтовувало наступним.

21 травня 2024 року ОСОБА_1 та АТ «А-Банк» уклали кредитний договір №АВНОСТ76417373, відповідно до якого позичальниця отримала кредит у розмірі 23 800,00 грн строком на 36 місяців (тобто до 20 травня 2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 55.00 щорічно.

АТ «А-Банк» свій обов`язок виконало повністю, надало позичальниці кредит згідно з умовами кредитного договору. Однак відповідачка умови договору не виконала, в зв`язку з чим станом на 11 квітня 2025 року утворилася заборгованість в розмірі 33 638,83 грн, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом у сумі 22 927,19 грн, загального залишку заборгованості за процентами у сумі 9630,25 грн, загального залишку заборгованості за пенею у сумі 1081,39 грн.

На підставі викладеного Банк просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2025 року позов АТ «А-Банк» залишено без задоволення.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що строк кредиту за договором становить 36 місяців (з 21 травня 2024 року по 20 травня 2027 року включно). Вимога про дострокове повернення коштів позивачем відповідачу не направлялася, за такого вимоги АТ «А-Банк» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із вказаним рішенням, Банк подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Позивач зазначав, що всі платежі з дати укладення договору по дату подання позову, які відповідачка повинна була у відповідності до договору сплатити, не є такими, що мають статус дострокового стягнення.

Крім того, перед отриманням кредиту відповідачка була ознайомлена з Паспортом споживчого кредиту, в якому було вказано, що в разі наявності заборгованості у клієнта із сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, Банк має право достроково розірвати кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку заборгованості, що виникла при користуванні клієнтом послугою «Швидка готівка».

Також умовами кредитного договору не передбачено обов`язкове повідомлення про вимогу дострокового погашення кредиту, оскільки Банк з цією вимогою звернувся вже в суді, а відповідачка знала, що порушила вимоги кредитного договору, оскільки мала графік погашення кредиту.

Фактичні обставини справи

26 січня 2021 року АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 уклали договір про приєднання останньої до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк».

21 травня 2024 року ОСОБА_1 ознайомилася з паспортом споживчого кредиту «Швидка готівка», з якого випливає, що ліміт за цим кредитом становить 23 800,00 грн, строк кредитування 36 місяців, процентна ставка 55% річних, загальні витрати за кредитом 25 716,69 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 49 516,69 грн, реальна річна процентна ставка 72,47, розмір щомісячного платежу 1375,47 грн. Наслідком прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит вказано: «В разі наявності заборгованості у клієнта із сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, Банк має право достроково розірвати кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку заборгованості, що виникла при користуванні клієнтом послугою «Швидка готівка»».

Цього ж дня ОСОБА_1 уклала з АТ «А-Банк» кредитний договір у вигляді заяви про надання послуги «Швидка готівка» №АВНОСТ76417373, згідно з яким отримала кредит в розмірі 23 800,00 грн, строком на 36 місяців (до 20 травня 2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 55.00 щорічно, розмір щомісячного платежу 1375,47 грн. Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

У пункті 12 договору сторони визначили, що у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15% суми простроченого платежу.

У пункті 18 договору передбачено, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті Банку, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір.

Меморіальним ордером №TR.36906015.33967.65455 від 21 травня 2024 року, який наявний в матеріалах справи, підтверджується факт перерахування позивачем 23 800,00 грн кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 , призначення платежу: видача кредиту згідно з договором №АВНОСТ76417373 від 21 травня 2024 року.

Згідно з розрахунком позивача станом на 11 квітня 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 33 638,83 грн, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом у сумі 22 927,19 грн, загального залишку заборгованості за процентами у сумі 9630,25 грн, загального залишку заборгованості за пенею у сумі 1081,39 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з нормами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ «А-Банк» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Стаття 1048 ЦК України визначає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з вимогами ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Положеннями статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що строк кредиту за договором становить 36 місяців (з 21 травня 2024 року по 20 травня 2027 року включно). Вимога про дострокове повернення коштів позивачем відповідачу не направлялася, за такого вимоги АТ «А-Банк» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що 21 травня 2024 року ОСОБА_1 уклала з АТ «А-Банк» кредитний договір, за яким отримала від банку кредит в розмірі 23 800,00 грн, строком на 36 місяців (до 20 травня 2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 55.00 щорічно, розмір щомісячного платежу 1375,47 грн. Відповідачка його умови щодо повернення кредитних коштів не виконує.

У вказаному договорі не передбачено право Банку вимагати повернення споживчого кредиту в повному обсязі, строк виплати якого ще не настав.

Посилання Банку на те, що таке право передбачено у паспорті споживчого кредиту, суд вважає безпідставним, оскільки паспорт не є складовою кредитного договору.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 вказано, що підписання паспорта споживчого кредиту споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, адже у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін та його змісту.

За такого, на думку колегії суддів, позивач має право на часткове задоволення позову станом на 11 квітня 2025 року (дата подання позову) у сумі 14 092,88 грн, яка складається з 3381,24 грн заборгованості за тілом кредиту, 9630,25 грн заборгованості за відсотками та 1081,39 грн пені.

Враховуючи викладене, доводи позивача, викладені у апеляційній скарзі, є слушними частково.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ «А-Банк».

Щодо судових витрат

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивача, скасував рішення суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги позивача на 42%, то наявні підстави для відшкодування відповідачкою позивачу понесених ним судових витрат за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій у вигляді судового збору у сумі 2543,52 грн.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () заборгованість за кредитним договором від 21 травня 2024 року станом на 11 квітня 2025 року у сумі 14 092,88 грн, яка складається з 3381,24 грн заборгованості за тілом кредиту, 9630,25 грн заборгованості за відсотками та 1081,39 грн пені.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 2543,52 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 05 вересня 2025 року.