Провадження № 2/344/5072/25
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

09 вересня 2025 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Мелещенко Л.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

27 серпня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду через систему «Електронний суд» з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2025 року дану цивільну справу розподілено для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В.

Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для виправлення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Суд в ухвалі зазначив, що слід усунути наступні недоліки:

- вказати місце проживання чи перебування відповідача, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

- надати оригінал свідоцтва про шлюб;

- надати докази надіслання позовної заяви з додатками відповідачу.

05 вересня 2025 року позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. У даній заяві позивач зазначає, що місцем проживання відповідача є наступна адреса: АДРЕСА_1 , а також додає оригінал свідоцтва про шлюб.

Проте, як вбачається з даної заяви, недоліки позовної заяви позивачем не усунуто у повному обсязі.

09 вересня 2025 року відповідно до вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України судом було зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 .

Згідно відповіді № 1753357 від 09 вересня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відсутні відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини першої статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 28 Цивільного процесуального кодексу України визначена альтернативна підсудність за вибором позивача.

Згідно частини другої статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до частини дев`ятої - десятої статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Згідно із Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

На підставі роз`яснень абзацу 2 пункту 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», позови пред`являються до фізичної особи до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Крім того, у статті 29 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, сторони не мають від шлюбу неповнолітніх дітей, а також позивачем не надано доказів, що вона не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, а також відсутні будь-які відомості про місце знаходження майна відповідача або останнє відоме зареєстроване місце його проживання чи перебування на території України. Крім того, позивач не надала доказів наявності домовленості подружжя щодо розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що дана справа не підсудна Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області .

Так само стаття 29 Цивільного процесуального кодексу України не може бути застосована, оскільки позивач є громадянкою України і проживає на території України, тому суд позбавлений можливості розглянути справу.

Згідно частини третьої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до частини шостої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Частина сьома статті 185 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Зважаючи на те, що позивач не усунула недоліки позовної заяви, тому на підставі частини третьої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст.ст. 185, 258-260, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мелещенко Л.В.