справа № 208/3440/25
провадження № 2/208/2639/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Агеєвої В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 208/3440/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

18.03.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона перебувала з відповідачем - ОСОБА_2 в шлюбі, який зареєстрований 05.09.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 56.

Шлюб між сторонами розірвано 14.06.2024 року та вони фактично припинили шлюбні відносини.

Від спільного подружнього життя мають двох дітей: повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час шлюбу подружжям за спільні кошти було набуте нерухоме майно, а саме:

-квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м.. Квартира розташована на другому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з чотирьох кімнат, що підтверджується Технічним паспортом на квартиру, виготовленим ОКП «Дніпродзержинське БТІ» 18.08.2009 року за № 21153;

- квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 39,5 кв. м, житловою площею 25,3 кв.м. Квартира розташована на першому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з двох кімнат, що підтверджується Технічним паспортом на квартиру, виготовленим ОКП «Дніпродзержинське БТІ» 28.02.2006 року за № 20594.

- транспортний засіб автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код JTMBD33V265010000, колір сірий.

У зв`язку з тим, що між сторонами не досягнуто згоди про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить суд:

1;Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- квартиру АДРЕСА_1 .

- автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код НОМЕР_2 , колір сірий.

- квартиру АДРЕСА_2 .

2. Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на:

- квартиру АДРЕСА_2 .

- автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код НОМЕР_2 , колір сірий

3. Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право власності на:

- квартиру АДРЕСА_1 .

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію, а саме різницю оціночної вартості, яка складає 140815,00 грн.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір 15 140,00 грн т а 605,60 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 208/3440/25 було розподілено судді Гречаній В.Г.(а.с. 74-75)

Ухвалою суду від 20.03.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та призначено справу до підготовчого судового засідання. (а.с.77)

Ухвалою суду від 20.03.2025 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_1 ,

- автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код JTMBD33V265010000, колір сірий

- квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 78-80).

Відповідно відповіді Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 82).

04.04.2024 року представником відповідача адвокатом Борщевичем Ігорем Олександровичем, який діє в інтересах ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 83-91), згідно якого зазначив, що позовні вимоги позивача не визнає, заперечує проти задоволення позову та вважає, що даний позов не може бути задоволений судом виходячи з наступного:

Відповідач не заперечує факту перебування у шлюбі з позивачем, а також не заперечує, що спірне майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код JTMBD33V265010000, колір сірий, та квартиру АДРЕСА_2 , було набуте подружжям у період шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності відповідно до ст. 60 СК України. Однак відповідач категорично не погоджується із запропонованим позивачем способом поділу вказаного майна, оскільки вважає його економічно необґрунтованим, фактично невірним і таким, що суперечить вимогам справедливості та закріпленому законом принципу рівності часток подружжя, визначеному ч.1 ст. 70 СК України.

За поданою позивачем оцінкою, ринкова вартість квартир и АДРЕСА_1 становить 897 008,00 грн, квартири АДРЕСА_2 680 233,00 грн, а автомобіля автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код JTMBD33V265010000, колір сірий- 357 590,00 грн. Загальна вартість майна становить 1 934 831,00 грн, тож частка кожного з подружжя складає 967 415,50 грн.

Згідно із запропонованим у позовній заяві способом поділу, позивач просить передати їй у власність квартиру АДРЕСА_1 , залишивши відповідачу квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль, яким він фактично користується. Сукупна вартість майна, що пропонується відповідачу, становить 1 037 823,00 грн, що вже перевищує належну йому половину на 70407,00 грн. Незважаючи на це, позивач одночасно заявляє вимогу про стягнення з відповідача ще 140 815,00 грн у якості компенсації. Таким чином загальна вартість майна, яке отримає позивач, перевищить її частку, а компенсація, яка б мала слугувати вирішуванню, фактично створює дисбаланс на її користь. Водночас вимога про компенсацію не супроводжена внесенням відповідної суми на депозитний рахунок суду, що прямо суперечить встановленому порядку застосування. Крім того, оцінка майна, покладена в основу позову, не є експертною і не враховує різницю в технічному стані та ступені збереження об`єктів. За цих обставин позовні вимоги не можуть вважатися належним чином обґрунтованими ані з правової, ані з фактичної точки зору.

Додатково також просить звернути увагу на те, що позивач просить передати їй у власність квартиру, в якій фактично зареєстрований та проживає відповідач разом з неповнолітнім сином. Запропонований позивачем спосіб поділу сумісного майна подружжя не лише порушує принцип рівності часток, але й суттєві незручності для відповідача, адже фактично позбавляє його права проживати у звичному для нього житлі, не враховуючи фактичних обставин справи, реальних потреб відповідача і його сім`ї, в тому числі й дитні, яка там мешкає, та суперечить принципам справедливості та розумності, закріплених у ст. 3 Цивільного кодексу України і ст. 70 Сімейного кодексу України.

Також звертає увагу суду на те, що оцінка, надана позивачем , не містить жодного експертного висновку, складеного сертифікованим судовим експертом, та не включає аналізу технічного стану об`єктів. Зокрема, у квартирі АДРЕСА_1 , яку просить передати собі позивач, здійснено повноцінний капітальний ремонт, тоді як у квартирі у будинку АДРЕСА_4 такого ремонту не було. Така різниця істотно впливає на реальну ринкову вартість житла, однак це не враховано при визначенні компенсації та не відображено у поданому до суду звіті. У зв`язку з чим, позивач вважає, що наданий розрахунок різниці у вартості майна є помилковим та не може бути використаний як підстава для задоволення вимог про стягнення грошової компенсації.

Також зазначив, що позивач не зверталася до відповідача для вирішення питання в досудовому порядку, тому вважає, що нею не були вжиті будь-які дії для мирного врегулювання питання та поділу майна, а тому понесені нею витрати у зв`язку з розглядом справи мають бути покладені саме на неї.

22.05.2025 року представником позивача адвокатом Плетенко Кристиною Юріївною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 подано до суду уточнену позовну заяву про поділ спільного майна подружжя. (а.с. 100-106)

Відповідно уточнених позовних вимоги позивач ОСОБА_1 просить суд:

1;Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- квартиру АДРЕСА_1 .

- автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код НОМЕР_2 , колір сірий.

- квартиру АДРЕСА_2 .

2. Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на:

- квартиру АДРЕСА_1 ,

- автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код НОМЕР_2 , колір сірий

3. Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право власності на:

- квартиру АДРЕСА_2 .

4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію частини вартості квартири АДРЕСА_5 в сумі 340 116,50 грн.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частини вартості квартири АДРЕСА_1 в сумі 448 504,00 грн.

6. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частини вартості автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код НОМЕР_2 , колір сірий в сумі 178 795,00 грн.

7. Здійснити взаємозалік грошових компенсаційних виплат частини вартості майна, остаточно стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 287 182,00 грн.

8. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 18.08.2025 року зарито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. (а.с. 120)

20.08.2025 року до суду від представника відповідача адвоката Борщевича І.О. надійшла заява, у якій він просить справу розглядати за його відсутності та відсутності відповідача по справі. Уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

05.09.2025 року від представника позивача адвоката Плетенко К.Ю. надійшла заява, у якій вона просить справу розглядати за її відсутності та відсутності позивача. Уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовільнити.

05.09.2025 року сторони в судове засідання не з`явилися.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, враховуючи позицію сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстровано шлюбу з 05.09.2005 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про одруження шлюб серія № НОМЕР_3 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 56 (а.с. 13).

Шлюб між сторонами розірвано 14.06.2024 року, що безпосередньо підтверджено сторонами під час розгляду справи.

Під час шлюбу подружжя за спільні кошти було придбане нерухоме майно, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 08.11.2016 року серія НВА № 936934 (а.с. 15-18).

- квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 09.03.2006 (а.с. 22-24)

- автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код НОМЕР_2 , колір сірий, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про реєстрації транспортного засобу серія НОМЕР_4 (а.с. 25-26)

Відповідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості дорожнього транспортного засобу «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4, вартість автомобіля складає 357 590,00 (триста п`ятдесят сім тисяч п`ятсот дев`яносто) грн. 00 коп. (а.с. 31-44)

Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості квартири, загальною площею 39,5 кв.м, житловою площею 25,3 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 складає: 680 233 (шістсот вісімдесят тисяч двісті тридцять три) гри. 00 коп. (а.с 45-58).

Як зазначено у звіті про незалежну оцінку ринкової вартості квартири, загальною площею 66,4 кв.м, житловою площею 47,5 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 складає: 897 008 (вісімсот тисяч вісім ) гри. 00 коп. (а.с 59-73).

Таким чином загальна вартість сумісного майна подружжя становить 1 934 831 (один мільйон дев`ятсот тридцять чотири тисячі вісімсот тридцять одна) грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 3ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, нормою статті 60 СК України визначено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Відомостей, що відповідач оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на зазначене в уточненій позовній заяві майно, суду не надано.

Окрім того, відповідачем у своєму відзиві зазначено, що він не оспорює того факту, що зазначене позивачем у своєму позові майно придбане подружжям в період шлюбу та є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до роз`яснень п. п. 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст.ст. 69-72 СК Українитаст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Згідно ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Шлюбний договір між позивачем та відповідачем укладено не було. Підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя судом не встановлено.

У частині 4 статті 71СК України також закріплено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

У частині 1 статті 71СК України зазначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Згідно з ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст.183 цього Кодексу),співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абз.1 і 2 ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Згідно до ч.2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення .

Відповідно до ч.2 ст. 375 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про виплату позивачеві 1/2 вартості автомобіля як компенсації його частки у праві спільної сумісної власності подружжя. Вважав, що у ситуації, коли один із подружжя, який не користується спірним автомобілем, просить виплатити йому компенсацію вартості його частки у вказаному праві, згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України слід присудити відповідну компенсацію за рахунок іншого із подружжя, який цим автомобілем користується, незалежно від його згоди.

Суд зазначає, що оскільки автомобіль є неподільною річчю, то один з подружжя має право на залишення у своїй власності автомобілів в цілому, а іншій з подружжя має право на отримання за це грошової компенсації за належну йому частку у праві спільної сумісної власності на спірне рухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи сторони під час перебування в шлюбі придбали у власність наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код JTMBD33V265010000, колір сірий, а тому зазначене майно слід визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визначивши, що їх частки у праві власності на вказане рухоме та нерухоме майно є рівними і дорівнюють по частині за кожним з них.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи свідоцтва про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_4 , автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код НОМЕР_2 , колір сірий, зареєстрований на ім`я відповідача по справі ОСОБА_2 . (а.с 24-25)

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, судом враховуються встановлені в ході судового розгляду обставин, інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, вартість майна, позицію сторін по справі, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки здійснення поділу майна подружжя у таких спосіб, відповідатиме принципам розумності, справедливості й забезпечить баланс інтересів прав колишнього подружжя.

Відповідно до усталеної практики Верховного суду (Постанова ОП КЦС у справі 127/7029/15-ц) поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України). Отже, вартість майна, що підлягає поділу, потрібно визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

При визначенні вартості спільного майна та відповідно при вирахуванні частки, яка підлягає сплаті позивачу та відповідачу, суд враховує вартість майна, які зазначені у звітах про їх оцінку, доданих позивачем до свого позову, оскільки відповідачем по справі нових звітів суду не надано, а також враховуючи те, що позивачем визнано уточнену позовну заяву, в якій безпосередньо зазначено вартість майна згідно оціночних звітів, наданих суду позивачем по справі.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, з метою захисту цивільних прав та інтересів кожного з подружжя, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до платіжних квитанцій № 9372-8499-8141-9655 від 17.03.2025 року (а.с. 1) та № 9372-8500-0408-4770 від 17.03.2025 року (а.с. 4) р за звернення до суду із даною позовною заявою та заявою про забезпечення позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 15 745 грн 60 коп.

У справі заявлено також до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

09.05.2025 року між позитвачем ОСОБА_1 та адвокатом Плетенко Кристиною Юріївною укладено Договір про надання правничої допомоги про надання правової допомоги.

Відповідно до Акту виконаних робіт № 1 до договору про надання правничої допомоги від 09.05.2025 року (а.с. 111) перелік наданих юридичних послуг адвоката складає:

- первинна консультація (усна) 500,00 грн;

- вивчення докмуентів та правовий аналіз 1500,00 грн;

- складання уточненої позовної заяви про поділ спільного майна подружжя 5000,00 грн.

Всього: 7000 грн.00 коп.

Відповідно до квитанції № 114 від 21.05.2025 року адвокатом Плетенко К.Ю. прийнято від ОСОБА_1 плату за надані послуги у розмірі 7000,00 грн. (а.с. 112).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.

Отже, з урахуванням вищенаведених норм, у зв`язку з тим, що вимоги позивача задоволені в повному обсязі, відповідач заперечення не надав, а навпаки визнав позорвні вимоги у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 15 745 грн 60 коп. та понесені витрати на правоу допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп.

Що стосується забезпечення позову, то відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, оскільки відповідач визнав позов, який підлягає повному задоволенню, сторони визначилися з поділом майна, заходи забезпечення позову, вжиті Заводським районним судом міста Дніпродзержинська відповідно до увхали від 20.03.2025 року про накладення арешту на майно, а саме:

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м.;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 39,5 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м;

- автомобіль марки TOYOTA, р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код JTMBD33V265010000, колір сірий підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 10,76,141,259,260,263-265 ЦПК України, ст.ст.60, 69-71 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_1 .

- автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код НОМЕР_2 , колір сірий.

- квартиру АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на:

- квартиру АДРЕСА_1 .

- автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код НОМЕР_2 , колір сірий.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право власності на:

- квартиру АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію частини вартості квартири АДРЕСА_5 в сумі 340 116 (триста сорок тисяч сто шістнадцять) грн 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частини вартості квартири АДРЕСА_1 в сумі 448 504 (чотириста сорок вісім тисяч п`ятсот чотири) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частини вартості автомобіль «Toyota», р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код НОМЕР_2 , колір сірий в сумі 178 795 (сто вісімдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто п`ять) грн 00 коп.

Здійснити взаємозалік грошових компенсаційних виплат частини вартості майна, остаточно стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 287 182 (двісті вісімдесят сім тисяч сто вісімдесят дві) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 15 745 (п`тнадцять тисяч сімсот сорок п`ять) грн 60 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровською області від 20 березня 2025 року, постановленої у справі №208/3440/25, про накладення арешту на майно:

- квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м.;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 39,5 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м;

- автомобіль марки TOYOTA, р/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, RAV4 код JTMBD33V265010000, колір сірий.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справиможуть отриматиінформацію щододаної справив мережіІнтернет завеб-адресоюсторінки наофіційному веб-порталісудової владиУкраїни -http://zv.dp.court.gov.ua.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя В.Г. Гречана