Справа № 194/172/25
Номер провадження № 2-з/194/12/25
УХВАЛА

09 вересня 2025 року м.Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О., за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С, розглянувши заяву адвоката Голіциної Галини Дмитрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №194/172/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні з виплатою грошової компенсації та визнання права власності і усунення перешкод, -

В С Т А Н О В И В:

08.09.2025 року від представника позивача адвоката Голіциної Г.Д., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову по цивільній справі №194/172/25, в якій просить накласти арешт на автомобіль марки DAEWOO LANOS TF69Y 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На обґрунтування заяви зазначила, що в проваджені суду перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні з виплатою грошової компенсації та визнання права власності і усунення перешкод. Позивач ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником 5/6 часток автомобіля марки DAEWOO LANOS реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідач ОСОБА_2 має право на обов`язкову частку у спадщині, яка становить 1/6 частку вказаного автомобіля, але свідоцтво про право на спадщину не отримав, і його частка у спадковому майні є незначною. Вказаний автомобіль після смерті спадкодавця фактично перебуває у відповідача, та останній користується спірним автомобілем одноособово та чинить позивачу перешкоди у користуванні цим транспортним засобом. Оскільки, у відповідача знаходиться свідоцтво про реєстрацію прав власності на зазначений автомобіль на спадкодавця ОСОБА_3 , відповідач може здійснити відчуження автомобіля, передавши свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і сам автомобіль будь-якій особі, що унеможливіть в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову, або ж пошкодить автомобіль, чим порушить право власності позивача на його частку в спірному автомобілі.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксації судового процесу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову та надані докази, ознайомившись з матеріалами справи суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що на даний час між сторонами по справі існує спір щодо припинення права власності на частку у спільному майні з виплатою грошової компенсації та визнання права власності про усунення перешкод щодо транспортного засобу марки DAEWOO LANOS реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.2024 року, вбачається що позивач ОСОБА_1 є власником 5/6 часток транспортного засобу марки DAEWOO LANOS реєстраційний номер НОМЕР_1 . Свідоцтво про право на обов`язкову частку у спадщини на 1/6 частку станом на 17.12.2024 року не видавалось. Також вбачається, що станом на день звернення позивача до суду з заявою про забезпечення позову, відомості щодо отримання вказаного свідоцтва відсутні.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» пленум Верховного Суду України звертає увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 4 вищезазначеної Постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 зазначив, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2020 року в справі №381/4019/18 зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо відчуження транспортного засобу DAEWOO LANOS TF69Y 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 . Однак, заявником не надано суду жодних доказів того, що відповідач є власником 1/6 частки вище зазначеного автомобіля, що унеможливлює суд встановити співмірність обраного позивачем виду забезпечення позову із заявленими вимогами. При цьому суд позбавлений можливості пересвідчитися у тому, що забезпечення позову, запропоноване позивачем, не порушить права інших осіб.

Суд зазначає, що відчуження транспортного засобу супроводжується вчиненням певної реєстраційної дії, яка здійснюється з дотриманням правил, визначених нормами матеріального закону, що регулює правовий статус майна. Отже, припущення представника заявника, щодо можливості одноосібного відчуження відповідачем транспортного засобу, або реалізації його іншим шляхом, який на праві власності 5/6 часток належить позивачу, є безпідставним.

Також, у заяві посилається на необхідність забезпечення позову, оскільки відповідач може пошкодити автомобіль марки DAEWOO LANOS TF69Y 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , однак не надає суду жодних доказів, які підтверджують цей факт, наведені підстави позивача ґрунтуються лише на припущеннях, тоді як забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Із вищенаведеного встановлено, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

У зв`язку із викладеним, зважаючи, що позивачем не доведено факт того, що невжиття саме таких за обсягом заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання в подальшому рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, роз`яснивши позивачу, що він не позбавляється права звернутись із заявою про забезпечення позову в будь - який час протягом розгляду справи в суді, у разі належного обґрунтування вимоги про забезпечення позову.

На підстави викладеного, керуючись ст. 151, 153, 258, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені заяви адвоката Голіциної Галини Дмитрівни, поданої в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні з виплатою грошової компенсації та визнання права власності і усунення перешкод - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09 вересня 2025 року.

Суддя В.О. Корягін