ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 681/1285/22

провадження № 61-16669св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - керівник Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Полонської міської ради,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Полонської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.» про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності та права оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації земельної ділянки

за касаційною скаргою заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2024 року у складі судді Горщара А. Г. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 листопада 2024 року у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року керівник Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Полонської міської ради звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив:

витребувати у ОСОБА_1 і Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.» (далі - ТОВ «А.Т.К.») земельну ділянку площею 1,8691 га, межі та конфігурацію якої визначено у висновку земельно-технічної експертизи від 25 листопада 2022 року № 1437/3743-3757/22-26, виготовленому Хмельницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, яка розміщена в межах земельної ділянки площею 1,87 га, кадастровий номер :02:001:0136;

скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,87 га, кадастровий номер :02:001:0136, припинивши право приватної власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку та право оренди ТОВ «А.Т.К.» з одночасним припиненням усіх зареєстрованих щодо неї речових прав та їх обтяжень;

скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0136.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор посилався на те, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - ГУ Держгеокадастру) від 24 квітня 2017 року № 22-7332-СГ затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 1,87 га, кадастровий номер :02:001:0136, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Білецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.

На підставі вказаного наказу 09 червня 2017 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку, котру вона в подальшому на підставі договору оренди від 13 червня 2017 року б/н передала в оренду ТОВ «А.Т.К.» строком на 15 років.

Розпорядженням голови Полонської районної державної адміністрації Хмельницької області (далі - Полонська РДА) від 24 листопада 2010 року № 477/2010-р затверджено проект землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель на території Полонського району, в тому числі на території Білецької сільської ради.

Позивач вважає, що спірна земельна ділянка вибула з державної власності незаконно, оскільки відповідно до проекту землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель на території Полонського району, в тому числі на території Білецької сільської ради, вона належить до деградованих і малопродуктивних земель, які підлягають консервації шляхом заліснення, що підтверджено також висновком земельно-технічної експертизи від 19 жовтня 2021 року № 541/21-22, проведеної в межах кримінального провадження.

Таким чином, на момент прийняття ГУ Держгеокадастру наказу від 24 квітня 2017 року № 22-77332-СГ земельна ділянка, кадастровий номер :02:001:0136, знаходилась в межах малопродуктивних деградованих земель державного фонду на території Білецької сільської ради та підлягала консервації шляхом заліснення. Передача вказаної земельної ділянки у приватну власність та зміна її цільового призначення заборонені.

У зв`язку з цим прокурор просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Полонський районний суд Хмельницької області рішенням від 30 травня 2024 року позов задовольнив частково.

Витребував у ОСОБА_1 на користь Полонської міської ради земельну ділянку площею 1,8691 га, межі та конфігурацію якої визначено у висновку земельно-технічної експертизи від 25 листопада 2022 року № 1437/3743-3757/22-26, виготовленому Хмельницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, яка розміщена в межах земельної ділянки площею 1,87 га, кадастровий номер :02:001:0136.

Скасував у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0136.

Припинив право оренди ТОВ «А.Т.К.» на земельну ділянку площею 1,87 га, кадастровий номер :02:001:0136, скасувавши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію речового права.

В іншій частині позову відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині витребування спірної земельної ділянки у ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка незаконно отримала у власність земельну ділянку, оскільки вона вибула із земель державної власності поза волею належного розпорядника. При цьому, спірна земельна ділянка частково площею 1,8691 га, розташована в межах малопродуктивних, деградованих земель державного фонду на території Білецької сільської ради, була законсервованою та підлягала відповідно до проекту консервації залісненню, а тому підлягає витребуванню на користь держави.

За встановлених обставин незаконного набуття у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, яка накладається на законсервовану земельну ділянку у співвідношенні 1,8691 га із загальної площі 1,87 га, суд вважав, що є підстави для скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, а також для припинення речового права, похідного від права власності, права оренди ТОВ «А.Т.К.» на спірну земельну ділянку.

Водночас суд дійшов висновку, що позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку задоволенню не підлягає у зв`язку з тим, що рішення суду про витребування з володіння відповідачки нерухомого майна (земельної ділянки) саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно. Такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Хмельницький апеляційний суд постановою від 25 листопада 2024 року апеляційну скаргу Хмельницької обласної прокуратури задовольнив частково. Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2024 року в частині позовних вимог керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Полонської міської ради до ТОВ «А.Т.К.» про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки скасував, провадження у справі в цій частині закрив. Повідомив керівника Шепетівської окружної прокуратури, що розгляд справи в частині позовних вимог до ТОВ «А.Т.К.» про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки віднесений до юрисдикції господарського суду. Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2024 року в частині відмови в позові про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку залишив без змін.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржувалося.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про скасування державної реєстрації права власності з припиненням права власності на земельну ділянку ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і немає підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги.

Разом із цим апеляційний суд вважав, що, ухвалюючи рішення в частині позовних вимог, заявлених до ТОВ «А.Т.К.», суд першої інстанції не врахував, що учасником спору є юридична особа. З огляду на суб`єктний склад сторін справа в частині зазначених позовних вимог віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд у зазначеній частині вимог в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим провадження у справі у цій частині підлягає закриттю.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У грудні 2024 року заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 листопада 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про витребування у ТОВ «А.Т.К.» спірної земельної ділянки та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 листопада 2024 року в цілому й ухвалити нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити.

Підставою касаційного оскарження судового рішення вказував те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2023 року у справі № 362/2707/19, від 23 листопада 2021 року у справі № 641/5523/19, від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19, від 11 червня 2024 року у справі № 925/1133/18, від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19 та постановах Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 672/362/20, від 17 листопада 2021 року у справі № 672/386/20, від 20 березня 2024 року у справі № 731/264/23, від 22 травня 2024 року у справі № 916/1750/22, від 20 грудня 2023 року у справі № 916/1517/22.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням судами того, що заявлений у цій справі спір виник з приводу незаконного набуття фізичною особою права власності на частину деградованої земельної ділянки, яка підлягала консервації, та не пов`язаний із здійсненням господарської діяльності. Вимоги щодо скасування реєстрації земельної ділянки та прав на неї є похідними. Суди попередніх інстанцій неправильно застосували до спірних правовідносин норми статей 387, 388 ЦК України, частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», а також порушили норми статті 19 ЦПК України.

Суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків Верховного Суду щодо можливості витребування земельної ділянки також і в орендаря, який є користувачем земельної ділянки, тобто останнім набувачем. У разі часткового накладення земельних ділянок ефективним способом захисту є скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та прав на неї в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Оскільки скасування права оренди впливає на інтереси ТОВ «А.Т.К.» і ОСОБА_1 , яка є фізичною особою, відповідно до статті 19 ЦПК України вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Вирішення спору за правилами господарського судочинства в частині позовних вимог про витребування в орендаря (ТОВ «А.Т.К.»), а за правилами цивільного судочинства в частині позовних вимог до власника (фізичної особи) порушуватиме принцип повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи, визначений частиною першою статті 3 ЦПК України, оскільки дослідження того ж самого предмета, а також тих самих підстав позову здійснюватиметься судами різних юрисдикцій, що також суперечить принципу правової визначеності. Крім того, таке об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливить прийняття різних судових рішень за однакових фактичних обставин.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

21 січня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи

Суди попередніх інстанцій встановили, що 05 серпня 2010 року Відділ Держкомзему в Полонському районі Хмельницької області звернувся до Полонської РДА з пропозицією провести консервацію малопродуктивних та деградованих земель, які характеризуються негативними природними властивостями, низькою родючістю загальною площею 160,85 га, зокрема на території Білецької сільської ради - 55,82 га.

Розпорядженням голови Полонської РДА від 06 серпня 2010 року № 314/2010-р Державному підприємству «Хмельницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель державної власності на територіях Полонської міської, Понінківської селищної, Буртинської, Білецької, Онацьковецької, Прислуцької сільських рад Полонського району Хмельницької області.

Згідно з проектом землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель на території Полонського району Хмельницької області, виготовленим у липні-серпні 2010 року на підставі розпорядження голови Полонської РДА від 06 серпня 2010 року № 314, передбачено консервацію земельних ділянок загальною площею 160,85 га, зокрема, земельних ділянок на території Білецької сільської ради - 55,82 га (рілля - 55,46 га, пасовища - 0,36 га), шлях консервації - заліснення, термін консервації - постійно.

Розпорядженням голови Полонської РДА від 24 листопада 2010 року № 477/2010-р затверджено вказаний проект землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель державної власності на території Полонського району Хмельницької області, яким передбачено вилучити з активного господарського обігу 160,85 га сільськогосподарських угідь та здійснити їх консервацію шляхом заліснення, у тому числі на території Білецької сільської ради - 55,82 га.

Вказана земельна ділянка у 2017-2018 роках була розділена на окремі земельні ділянки, які на підставі наказів ГУ Держгеокадастру передані у приватну власність фізичним особам.

Зокрема, ОСОБА_1 звернулася до ГУ Держгеокадастру із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, повідомивши, що своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки не скористалась. У заяві дати не зазначено.

Згідно з наказом ГУ Держгеокадастру від 26 травня 2016 року № 22-13092-СГ ОСОБА_1 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за межами населеного пункту Білецької сільської ради Полонського району Хмельницької області :02:001), орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства.

Наказом ГУ Держгеокадастру від 24 квітня 2017 року № 22-7332-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 1,8700 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Білецької сільської ради Полонського району Хмельницької області (кадастровий номер :02:001:0136) та надано у власність ОСОБА_1 вказану земельну ділянку.

На підставі цього наказу 09 червня 2017 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0136, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, номер запису про право власності 20869438.

У подальшому ОСОБА_1 вказану земельну ділянку на підставі договору оренди від 13 червня 2017 року б/н передала в оренду ТОВ «А.Т.К.» строком на 15 років (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 червня 2017 року, індексний номер 35734875, номер запису про інше речове право 20971053.

З інформації із Єдиного реєстру досудових розслідувань відомо, що 24 березня 2021 року зареєстровано кримінальне провадження № 0000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другої статті 364 КК України. Також відомо, що за результатами вивчення даних публічної кадастрової карти України прокурор встановив, що на території Полонської ОТГ (Білецька сільська рада) розташована земельна ділянка загальною площею 21,14 га, яка згідно з розпорядженням Полонської РДА від 24 листопада 2010 року підлягає консервації шляхом заліснення. Вказана земельна ділянка всупереч нормам законодавства розділена на окремі земельні ділянки, які на підставі наказів ГУ Держгеокадастру передані у приватну власність.

У межах досудового розслідування було призначено земельно-технічнуекспертизу. Згідно з висновком експерта від 25 листопада 2022 року № 1437/3743-3757/22-26, виготовленим Хмельницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, земельна ділянка, кадастровий номер :02:001:0136, накладається на земельну ділянку № НОМЕР_1 на території Білецької сільської ради Шепетівського (колишнього Полонського) району Хмельницької області, яка згідно з проектом землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель державної власності на території Полонського району Хмельницької області, затвердженим розпорядженням голови Полонської РДА від 24 листопада 2010 року № 477/2010-р, підлягає консервації шляхом заліснення. Площа накладення становить 1,8691 га.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Щодо закриття провадження у справі за вимогами прокурора до ТОВ «А.Т.К.»

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 6 частини першої статті 20 ГПК України).

У постанові Верховного Суду в складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10 грудня 2021 року у справі № 924/454/20 вказано, що:

«предметом спору у справі, що розглядається, є вимога прокурора в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру до ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_2 та ТОВ «Форк» про витребування у відповідачів на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру земельної ділянки, кадастровий номер :04:002:0093, загальною площею 2,0 га, розташованої за межами населених пунктів Староушицької селищної ради, в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_2 відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру від 17 жовтня 2017 року № 22-20678-СГ, з посиланням на положення статей 317, 387, 388 ЦК України у зв`язку із незаконним вибуттям земельної ділянки поза волею власника - держави на підставі наказу позивача, який скасовано згідно з рішенням суду через порушення норм закону та повторного надання земельної ділянки у власність поза межами передбаченої процедури».

У справі № 924/454/20 Верховний Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду касаційну скаргу ТОВ «Зарус-Інвест» залишив без задоволення, а оскаржені рішення - без змін, тобто, розглянув по суті позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру до ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» про витребування у відповідачів на користь держави земельної ділянки за правилами господарської юрисдикції.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2023 року у справі № 676/7428/19 (провадження № 61-361сво22) зроблено висновок про те, що у разі встановлення судом, що позовні вимоги за своїм суб`єктним складом повинні розглядатися в господарському судочинстві, розгляд позовних вимог у порядку цивільного судочинства по суті є неможливим. Крім того зазначено: «у справі, що переглядається, позовні вимоги прокурора, з урахуванням меж касаційного перегляду, про витребування земельної ділянки у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру, про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, запис від 17 березня 2018 року № 25293453 про Державну реєстрацію права власності ТОВ «Зарус-Інвест» на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0526, стягнення судового збору з ТОВ «Зарус-Інвест» за своїм суб`єктним складом повинні розглядатися в господарському судочинстві, що виключає розгляд справи у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства. Тому судам слід було закрити провадження у справі у вказаній частині, оскільки спір в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку господарського судочинства».

Однією з підстав закриття провадження у справі є те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

У постановах від 13 лютого 2025 року у справі № 681/1461/21 (провадження № 61-16312св24) та від 05 березня 2025 року у справі № 681/1466/21 (провадження № 61-17564св24) за подібних правовідносин, учасників справи та фактичних обставин, Верховний Суд зазначив, що позовні вимоги керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах Полонської міської ради до ТОВ «А.Т.К.» про витребування земельної ділянки та припинення права оренди ТОВ «А.Т.К.», з урахуванням меж касаційного перегляду за своїм суб`єктним складом повинні розглядатися в господарському судочинстві, що виключає розгляд справи у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене у справі, що переглядається, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження в частині вимог до ТОВ «А.Т.К.», оскільки спір у цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку господарського судочинства.

За таких обставин, постанова суду апеляційної інстанції в оскарженій частині підлягає залишенню без змін.

Доводи касаційної скарги щодо можливості витребування земельної ділянки також і в орендаря, який виступає користувачем земельної ділянки, тобто останнім набувачем, не впливають на висновок суду апеляційної інстанції, оскільки стосуються розгляду справи у вказаній частині по суті.

Суд апеляційної інстанції не відмовив у витребуванні земельної ділянки в орендаря, а закрив провадження в частині вимог, пред`явлених до орендаря, що не перешкоджає можливості їх вирішення у порядку господарського судочинства.

Щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, право власності на яке зареєстровано за іншою особою, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України).

Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Подібні правові висновки наведені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що суд витребовує нерухоме майно на користь власника з незаконного володіння того, за ким таке майно зареєстроване саме на праві власності. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, провадження 14-2цс21, пункти 62-63).

Враховуючи, що спірну земельну ділянку, яка незаконно вибула з власності держави, витребувано у ОСОБА_1 , за якою зареєстровано право власності на цю земельну ділянку, позовні вимоги прокурора в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки не підлягають задоволенню через обрання позивачем неефективного способу захисту порушеного права.

Отже, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у позові у вказаній частині.

Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували до спірних правовідносин положення статей 387, 388 ЦК України, частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», є безпідставними та спростовуються наведеними вище висновками.

Ураховуючи конкретні обставини цієї справи, встановлені судом, оскаржувані судові рішення не суперечать правовим висновкам, які зазначені в касаційній скарзі як підстава для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Рішення місцевого суду в нескасованій після апеляційного перегляду оскаржуваній частині та постанова апеляційного суду відповідають вимогам закону, і підстав для їх скасування немає.

Щодо клопотання заявника про повідомлення Хмельницької обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора про час і місце розгляду справи за касаційною скаргою Верховний Суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Абзац другий частини першої статті 402 ЦПК України визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Сторона позивача реалізувала свої процесуальні права, які відповідають принципу змагальності, на стадії касаційного перегляду справи шляхом викладення своєї позиції у касаційній скарзі. Клопотання про повідомлення Хмельницької обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора про час і місце розгляду справи за касаційної скаргою з метою участі сторони позивача у розгляді справи не містить обґрунтувань того, які ще важливі для справи пояснення може надати заявник лише особисто в суді, окрім тих, які викладені письмово у касаційній скарзі.

Враховуючи викладене, Верховний Суд, виходячи з повноважень суду касаційної інстанції, який не може встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами, оцінивши характер спору та суть правового питання, яке підлягає вирішенню у цій справі, вважає, що немає підстав для виклику учасників справи в судове засідання для надання особистих пояснень на стадії касаційного перегляду справи.

Верховний Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до норм ЦПК України.

Зважаючи те, що немає необхідності виклику учасників справи для надання пояснень, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2024 року в нескасованій після апеляційного перегляду оскаржуваній частині та постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов