Справа № 196/708/25
№ провадження 2/196/427/2025
09 вересня 2025 року с-ще Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Бабічевої Л.П.
за участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С.,
учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр",
відповідачка ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у залі суду с-ща Царичанка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Позивач - ТОВ "Коллект Центр" звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.06.2021 р. між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою укладено Договір про надання споживчого кредиту №4362707. За умовами укладеного договору, позичальниця отримала кредит в розмірі 6 000.00 грн. на строк 30 днів, зі сплатою 1.9 % за користування кредитними коштами. Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису шляхом введення одноразового ідентифікатора.
24.01.2022 р. між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу №24-01/2022, відповідно до якого ТОВ "Авентус Україна" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитним договором № 4362707 від 24.06.2021 р.
10.03.2023 р. між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір факторингу №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило "ТОВ "Коллект Центр" права вимоги за кредитним договором № 4362707 від 24.06.2021 р.
Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кошти, в порядку передбаченому умовами Кредитного договору, однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідачка не виконала свого зобов`язання.
Загальний розмір заборгованості за договором № 4362707 від 24.06.2021 р. становить 19 791.28 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 6 000.00 грн., заборгованість за відсотками 13 680.00 грн., інфляційні збитки 96.00 грн., нараховані 3% річних 15.28 грн.
На підставі викладеного, ТОВ "Коллект Центр" просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 19 791.28 грн., судовий збір в сумі 2 422.40 грн. та 9 000.00 грн. витрат на правничу допомогу.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2025 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін ( а.с. 168).
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові просив розглянути справу без участі представника позивача, позивач проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 2-11).
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилась, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України (а.с. 169-171, 182-183, 184-185). Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзив на позов не подала.
09 вересня 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24.06.2021 р. між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою /прізвище відповідачки " ОСОБА_2 " змінено на " ОСОБА_3 ", що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.174-175)/ було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4362707, відповідно до якого сума кредиту складає 6 000.00 грн., строк кредиту - 30 днів; стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день; строк кредиту може бути пролонговано за ініціативою споживачата в порядку автопролонгації; кошти кредиту надаються шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 ; договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "М451577" (а.с.12-20).
Згідно із довідкою ТОВ "Авентус Україна" від 01.04.2025 р. №3092/25, на рахунок відповідачки 24.06.2021 р. перераховано кошти в розмірі 6 000.00 грн. (а.с.38-42).
24.01.2022 р. між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу №24-01/2022, відповідно до якого ТОВ "Авентус Україна" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитним договором № 4362707 від 24.06.2021 р. (а.с.43-51).
Відповідно до п.6.1.4 Договору право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток №2) який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги.
Згідно акту приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу №24-01/2022 від 24.01.2022 р. реєстр боржників передано в повному об`ємі (а.с.62).
Згідно реєстру боржників до договору факторингу №04-02-02/2022 від 04.02.2022 р. ТОВ "Вердикт Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19 680.00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 6 000.00 грн., заборгованість за відсотками 13 680.00 грн. (а.с.63-67).
10.03.2023 р. між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" права вимоги за кредитним договором № 4362707 від 24.06.2021 р. (а.с.68-79).
Відповідно до п.2.1 Договору, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1,3 цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором.
Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором про відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 р. реєстр боржників передано в повному об`ємі (а.с.92).
Згідно реєстру боржників до договору факторингу №10-03/2023/01 від 10.03.2023 р. ТОВ "Коллект Центр" набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19 791.28 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 6 000.00 грн., заборгованість за відсотками 13 680.00 грн., відповідальність за порушення грошового зобов`язання в розмірі 111.28 грн.(а.с.94-98).
Згідно картки обліку договору (розрахунку заборгованості) за кредитним договором №4362707 від 24.06.2021 р. заборгованість відповідачки становить 19 680.00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 6 000.00 грн., заборгованість за відсотками 13 680.00 грн. (а.с.23-32).
Згідно розрахунку заборгованості станом на 13.06.2025 р., нараховано 3% річні за період з 24.01.2022 р. по 23.02.2022 р. 15.28 грн., інфляційні збитки в розмірі 96 грн. (а.с.21).
Отже, позивач виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредитні кошти. Відповідачка, взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином, кредитний договір №4362707 від 24.06.2021 р. був підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів.
Отже, існують підстави вважати, що сторонами належно обумовлено умови користування позиченими коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови позики.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України позикодавець, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України відповідач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачкою підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитних договорах, та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку порушення договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредитних коштів також сплачувати відповідні штрафні санкції, які прямо передбачені наявними умовами договорів.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачкою умов договорів в частині своєчасного повернення суми отриманих кредитів та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені в договорах терміни.
У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами.
У свою чергу, відповідачка будь-яких доказів на спростовування розрахунків заборгованості здійснених позивачем, суду не надала.
Що стосується укладених договорів факторингу, суд зазначає наступне.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України).
Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст.1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.
Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
За п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.
У ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.
Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ.
Навіть при умові, що відповідачка з будь-яких підстав не отримала вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідачка не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України.
Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.99-100) підтверджує, що ТОВ «Коллект Центр»за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України.
Права вимоги за кредитним договором №4362707 від 24.06.2021 р., перейшло до ТОВ «Коллект Центр».
Всупереч умовам кредитного договору №4362707 від 24.06.2021 р., відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Коллект Центр", ні на рахунки попередніх кредиторів.
Таким чином, за вищевказаних обставин суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладено кредитний договір №4362707 від 24.06.2021 р., за умовами якого відповідачка зобов`язалась прийняти грошові кошти та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту, відсотків матеріали справи не містять.
У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.
Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000.00 грн. надано договір № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року про надання правової допомоги (а.с.109-113), прайс-лист АО "Ліга Ассістанс" (а.с.117-118), заявка на надання юридичної допомоги №652 від 01.01.2025 р. (а.с.119), витяг із акту №10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 р. (а.с.120).
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 9 000 грн. є завищеною.
Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2 422.40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 81, 89, 141, 223, 247, 263, 264, 265, 279, 280, 282, 284 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідачка: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя Л.П. Бабічева