Справа № 229/372/24
Провадження № 2/211/2511/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рагозіної С.О.,

при секретарі Мариненко Е.П.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Козак Ю.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини з інвалідністю та матері дитини, з якою проживає дитини з інвалідністю, -

ВСТАНОВИВ:

до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли матеріали вказаної справи на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 19.12.2024 року № 3707/0/15-24.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони з 2019 по 2022 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах. Мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини матеріальну допомогу на утримання сина в добровільною порядку не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини. Син ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою за кордоном. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини має можливість надавати. Позивачка офіційно не працює.

У сина ОСОБА_6 встановлена інвалідність з дитинства з 14.09.2021 року. Встановлено діагноз хронічна нейросенсорна приглухуватість 4 ступеня, ДЦП, правобічний геміпарез. Дитині необхідне користування системою підтримки оточення самостійному існуванні, під якою мається на увазі користування соціальними медичними, терапевтичними і реабілітаційними послугами, що надаються мережею установ соціальної допомоги. Реабілітаційні заходи для ОСОБА_6 потребують значних фінансових затрат, однак відповідач не надає матеріальної, так і моральної допомоги, а також не спілкується із сином.

Тому вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 ( третини) заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, дитина потребує постійного або тривалого догляду, допомоги іншої особи у зв`язку зі значно обмеженою можливістю самостійного існування та постійної щоденної участі опікуна дитини в процесі її лікування, реабілітації та освіти, у зв`язку з чим позивач не має можливості повноцінно працювати, щоб забезпечити себе та дитину матеріально належним чином. В зв`язку з цим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти, також на своє утримання в твердій грошовій в розмірі 2000 грн. шомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову, і на весь час проживання та опікування дитиною з інвалідністю.

У судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 на позовних вимогах наполягає, з підстав викладених в позовній заяві. Суду доповнила, що дитина відвудує садок. У квитанціях, які долучені до додаткових пояснень представником відповідача, не зазначений отримувач та призначення платежу. Крім того, відповідач не надав доказів, що на його утриманні знаходиться матір з інвалідністю, та доказів щодо його фактичних доходів.

Представник відповідача ОСОБА_7 проти позовних вимог заперечувала частково. Визнаючи позовні вимоги щодо утримання дитини у розмірі 1/6 частини, з урахуванням рішення Апеляційного суду. Щодо утримання матері дитини, заперечує в повному обсязі, оскільки дитина відвудує садок, та мати має можливість працевлаштуватися.

Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до положень ч. 3 ст.12 та ч. 1 ст.82 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до пункту 4 частини 2статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно дост. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , є дитиною з інвалідністю з дитинства. Згідно медичного висновку № 53, діагноз хронічна нейросенсорна приглухуватість 4 ступеня. Висновок дійсний до 25.02.2038 року.

Згідно рішення про інвалідність видане Районною Експертною Комісією з питань винесення рішень про інвалдінсть від 25.05.2023 року, дитині необхідне оснащення ортопедичними предметами, допоміжними засобами і технічними засобами, що полегшують функціонування людини. Вимагає користування системою підтрики оточення в самостійному існуванні, під якою мається на увазі користування соціальними, медичними, терапевтичними і реабілітаційними послугами, мережами установ соціальної допомоги, неурядовими організаціями та іншими установами. Вимагає постійного або тривалого догляду або допомоги іншої особи у зв`язку зі значно обмеженою можливістю самостійного існування, постійної щоденної участі опікуна дитини в процесі її лікування, реабілітації та освіти. Рішення видано до 31.05.2026 року.

Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифікованоЗаконом N 475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22.05.2024 року і до досягнення дітьми повноліття та, на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 22.05.2024 року до досягнення доньками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.11.2024 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 червня 2024 року в частині розміру аліментів та судового збору змінено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22.05.2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліменти на її утримання у розмірі 1/12 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.05.2024 року і до досягнення дітьми трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В свою чергу, представник відповідача не заперечувала щодо стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , у розмірі 1/6 частки доходів відповідача.

Отже, суд враховуючи стан здоров`я дитини, а саме те, що дитина страждає на ряд захворювань, є дитиною з інвалідністю, стан здоров`я платника аліментів, а також враховуючи те, що на його утриманні знаходяться, ще двоє неповнолітніх дітей, та дружина, а також виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі, як матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю в сумі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову і на весь час проживання та опікування дитиною з інвалідністю, посилаючись на те, що їх спільна дитина має вади фізичного характеру та потребуває домашнього догляду, у зв`язку з чим позивач не має можливості працювати.

Частиною 2 ст.2Сімейного кодексуУкраїни врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до положень ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 75СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

В свою чергу, педставник відповідача, заречуючи проти стягнення аліментів на утримання матері, з якою проживає дитина, яка має вади фізичного або психічного розвитку, посилалась на матеріальний стан відповідача та наявності на його утриманні інших непрацездатних осіб.

Разом зтим, суд наголошує, що право того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень, і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. А тому, відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, з яким проживає їх спільна дитина-інвалід, як це визначено приписами ч. 2 ст. 88 СК України.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною шестирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи матеріальний стан платника і одержувача аліментів, а саме те, що відповідач є працездатною особою, має постійний дохід, в свою чергу дитина з інвалідністю потребує домашнього догляду за станом здоров`я, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання матері, з якою проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною шести років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Суд не приймає до уваги надані стороною відповідача докази щодо перебування на його утриманні матері відповідача, з огляду на те, не було надано жодного доказу про розмір доходів (прибутку), які були отримані безпосередньо відповідачем, його матір`ю; не надано доказів, які б могли беззаперечно свідчити, що мати відповідача потребує матеріальної допомоги та стороннього догляду.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 15.01.2024.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання дитини та матері дитини з інвалідністю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір у дохід держави в розмірі 2 422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги, Акт (опис) виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги, розрахунок витрат на 4000,00 грн.

Однак, враховуючи категорію справи, заперечення відповідача, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на правову (правничу) допомогу в сумі 2500,00 грн., що відповідає критеріям розумності, виправданості та співмірності із складністю справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5 , 12, 13, 76-81, 141, ч.4 ст. 223, 265, 430 ЦПК України, ст. ст. 75, 80, 84, 88, 180-184,191 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини з інвалідністю та матері дитини, з якою проживає дитини з інвалідністю - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітнього: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.01.2024 року і до досягнення ним повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання матері дитини, з якою проживає дитина з інвалідністю, у розмірі 1500 ( одну тисячу п`ятсот ) гривень, щомісячно, починаючи з 15.01.2024 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , шестирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення у межах суми рахунку за місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на правову допомогу в сумі 2500 ( дві тисячі п`ятсот ) гривень 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 2422 ( дві тисячі чотириста двадцять дві ) гривні 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи,якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. О. Рагозіна