ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 645/2055/25

провадження № 22-ц/818/3974/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Курило О.М., Пилипчук Н.П.

позивач - Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 28 травня 2025 року ухвалене у складі судді Спесивцевої О.В.-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно сплачену пенсії в розмірі 47376,42 грн та судові витрати у розмірі 3028,00 грн.

В обґрунтовані позовних вимог зазначено, що відповідач перебуває на обліку та отримував пенсію по інвалідності II групи з 28.06.2024, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі Закон №1058) на підставі особистої заяви від 19.07.2024, виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №953755 від 28.06.2024, виданої міжрайонною Слобідською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова та рішення МСЕК від 29.07.2024 за №63 про призначення ОСОБА_1 пенсію по інвалідності II групи. Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 №63 від 23.01.2025 припинено виплату пенсії та скасоване рішення від 29.07.2024 за №63 про призначення пенсії по інвалідності відповідачу відповідно до пункту 1 підпунктів 1,5 статі 49 Закону №1058 на підставі довідки виданої Харківською обласною адміністрацією Департаментом охорони здоров`я Обласний центр медико-соціальної експертизи від 20.12.2024 № 122 про невизнання відповідача особою з інвалідністю з 28.06.2024. Листом від 04.02.2025 №2000-0308-8/19483 відповідач повідомлявся про те, що виплату пенсії призупинено у зв`язку зі скасуванням II групи інвалідності. У зв`язку зі скасуванням довідки відповідачу за період з 28.06.2024 по 31.01.2025 було зайво виплачено пенсію у розмірі 47 376 грн. 42 коп. та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачена пенсія. Оскільки відповідач добровільно не відшкодував вказані кошти, позивач звернувся до суду із позовом про їх стягнення у примусовому порядку.

Рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова від 28 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем до органів Пенсійного фонду України завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.

Не погодившись з рішенням суду Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу ,в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення в якому задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом прийняте незаконне та необґрунтоване рішення. Позивач надав належні докази безпідставного отримання відповідачем пенсії, яким суд належної оцінки не надав. На підставі довідки виданої Харківською обласною адміністрацією Департаментом охорони здоров`я Обласний центр медико-соціальної експертизи, від 20.12.2024 №122 про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю з 28.06.2024 ОСОБА_1 права на отримання пенсії по інвалідності не мав Проте незважаючи на звернення до нього з проханням про добровільне повернення безпідставно отриманих сум, грошові кошти на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області не повернув.

Другого липня до суду надійшли пояснення від Комунального закладу Охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» в яких зазначено наступне: Від 15.11.2024р., повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи припинені 31 грудня 2024 року. Рішенням Харківської обласної ради від 28.11.2024 року №1008-VIII КОМУНАЛЬНИЙ ЗАКЛАД ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я "ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР МЕДИКО-СОЦІАЛЬНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ" припиняється шляхом приєднання до КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ "ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ" (копія додається) і 02.12.2024 року внесені відомості до єдиного держаного реєстру юридичних осіб про припинення діяльності Комунального закладу охорони здоров`я "Обласний центр медико-соціальної експертизи" (копія Анкети та Виписка з єдиного держаного реєстру юридичних осіб додаються). Також, згідно Рішення, КОМУНАЛЬНЕ НЕКОМЕРЦІЙНЕ ПІДПРИЄМСТВО ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ "ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ" є правонаступником усього майна, усіх прав та обов`язків КОМУНАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я "ОБЛАСНИЙ ЦЕНТР МЕДИКО-СОЦІАЛЬНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ". 28.06.2024 ОСОБА_1 вперше оглянутий міжрайонною Слобідською МСЕК і йому була встановлена друга група інвалідності від загального захворювання строком на 1 рік. 03 жовтня 2024 року, під час обшуку в міжрайонній Слобідській медико-соціальній експертній комісії, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2024, справа № 761/36001/24, в межах кримінального провадження за № 0001560 від 30.11.2023 була вилучена медико-експертна справа ОСОБА_1 з подальшим її арештом. Під час слідчих дій виявлені документи з ознаками підроблення, а саме " Направлення на медико-соціальну експертну комісію" (форма №088/о). За результатами проведеної медико-соціальної експертизи, проведений заочний розгляд справи за наданими на період експертизи медичними документами. Під час аналізу медико-експертної справи ОСОБА_1 були виявлені порушення процедури медико-соціальної експертизи працівниками міжрайонної Слобідської медико-соціальної експертної комісії при встановленні інвалідності, невідповідність функціональних порушень по вказаним діагнозам, недостатній об`єм обстежень що є порушенням положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 " Питання медико- соціальної експертизи" та наказу Міністерства охорони здоров`я України №561 від 05.09.2011 "Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності" (які діяли на момент прийняття рішення). Розширена експертна комісія врахувала також інформацію, надану від АТ Укрзалізниця філія ЦОЗ «Харківська клінічна лікарня на Залізничному транспорті №2» №ХКЛ 2-ЦОЗ-10/1650 від 17.10.2024 про те, що ОСОБА_1 до зазначеної лікарні не звертався, огляд ЛКК не проходив, на амбулаторному та стаціонарному лікуванні не перебував, інші діагностичні обстеження не проводилися. Враховуючи вищезазначені обставини, рішення міжрайонної Слобідської медико- соціальної експертної комісії від 28.06.2024 було визнане таким, що прийняте необґрунтовано і скасоване. "Довідка про невизнання інвалідом" (форма первинної облікової документації №167/о) від 20.12.2024 № 122 заповнена в 2-х примірниках: один надісланий до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а інший долучений до матеріалів слідства.

Відповідно до частин 1, 2ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що та підтверджується матеріалами справи що ОСОБА_1 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримував пенсію по інвалідності II групи з 28.06.2024, яка була призначена згідно рішення від 29.07.2024 за №63 відповідно до Закону №1058 на підставі особистої заяви від 19.07.2024, виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №953755 від 28.06.2024, виданої міжрайонною Слобідською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова.(а.с.13-14).

Виплата пенсії ОСОБА_1 , здійснювалась в період з 28.06.2024 року по 31.01.2025 рік включно. Та в ці періоди йому було сплачено 47 376,42 грн.

На підставі рішення №63 від 23.01.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про припинення виплат пенсії та скасування від 29.07.2024 за 63 про призначення пенсії ОСОБА_1 (а.с.8-9).

16.01.2025 року подана службова записка №2218/03-16 від начальника відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат , соціальних послуг, житлових субсидій та пільг головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. В даній службовій записи вказане наступне: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплату пенсії ОСОБА_1 призупинено з 28.06.2024 року. Сума переплаченої пенсії складає за період з 28.06.2024 року по 31.01.2025 47376,42 грн (а.с.12).

З метою досудового врегулювання спору ГУПФУ в Харківській області на адресу відповідача було направлено лист від 04.02.2025 №2000-0308-8/19483 відповідач повідомлявся про те, що виплату пенсії призупинено у зв`язку зі скасуванням II групи інвалідності. У зв`язку зі скасуванням довідки відповідачу за період з 28.06.2024 по 31.01.2025 було зайво виплачено пенсію у розмірі 47 376 грн. 42 коп. та запропоновано внести зазначені кошти на рахунок Пенсійного фонду України як зайво виплачена пенсія.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що оскільки відповідач у добровільному порядку не повернув переплату по пенсії, то вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1 ст. 4 Закону №1058).

Відповідно до ст. 9 Закону №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б)загального захворювання ( втому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Пенсії по інвалідності призначаються незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи (ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058 затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі за текстом Порядок № 22-1).

У розділі ІІ Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії. Згідно із п. 2.2. до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу, тобто документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; документи про стаж; індивідуальні відомості про застраховану особу, додані органом, що призначає пенсію; відомості про місце проживання особи.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК (абзац 2 п. 2.2. Порядку № 22-1).

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.2 ст.35 Закону №1058-ІV у разі якщо особа не з`явилася для проведення оцінювання (повторного оцінювання) повсякденного функціонування особи у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому мало бути проведено оцінювання (повторне оцінювання) повсякденного функціонування такої особи. Ч.3 ст.35 Закону №1058-ІV визначено, що у разі якщо строк оцінювання повсякденного функціонування особи пропущено особою з інвалідністю з поважних причин або у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності поновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, але не більш як за три роки, якщо експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи визнає її за цей період особою з інвалідністю.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014).

Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи Пенсійного фонду України наділені правом своїми рішеннями припинити виплату пенсії у випадках, передбачених цим Законом.

Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.06.2024 ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену відповідно до Закону №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі особистої заяви від 19.07.2024 року, виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №953755 від 28.06.2024, виданого міжрайонною Слобідською медико- соціальною експертною комісією м. Харкова.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять відомостей, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняття рішення про призначення пенсії та сам факт здійснення надміру виплаченої пенсії, здійснено внаслідок поведінки відповідача, яка б містила ознаки зловживань чи за своїм характером була недобросовісною, а відтак виплачені пенсійні виплати не підлягають поверненню.

Доводи апеляційної скарги зазначеного висновку суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -

Постановив

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області- залишити без задоволення.

Рішення Немишлянського районного суду м. Харкова від 28 травня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03.09.2025 року.

Головуючий: О.Ю. Тичкова

О.М. Курило

Н.П. Пилипчук