№ 209/3869/25
№ 2/207/1520/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м. Кам`янське .

Південний районний суд міста Кам`янського у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 209/3869/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В

У травні 2025 року ТОВ «Українські Фінансові Операції» звернулося до суду з позовною заявою , у якій просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 50000 гривень 00 копійок , оскільки 25 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4418070 про надання коштів на умовах споживчого кредиту , згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень 00 копійок , строком на 360 днів , шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 . Кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису . Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулося через платіжну систему , на підставі укладеного договору № 210222-1 про організацію переказу коштів від 21 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Пейтек Україна» . 23 вересня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» укладено Договір факторингу № 23/09/2024 , згідно якого до ТОВ «Українські Фінансові Операції» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 4418070 від 25 лютого 2024 року у розмірі 34000 гривень 00 копійок . Відповідач отримав кошти , але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконав .

Представник позивача ТОВ «Українські Фінансові Операції» у судове засідання не явився , письмово просив розглядати справу без його участі , заявлений позов підтримав повністю . У відповіді на відзив на позовну заяву зазначив , що у матеріалах справи наявні докази надані ними в обґрунтування позовних вимог . Посилання відповідача на те , що нараховані проценти є несправедливими , не є слушними , оскільки перед укладанням кредитного договору відповідач був ознайомлений з його умовами та розміром процентної ставки , та його умови не оспорював . Вимог про визнання кредитного договору або окремих його умов недійсними відповідач не пред`являв . Підписавши кредитний договір в електронній формі відповідач засвідчив , що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах , визначених кредитним договором . Заперечення відповідача щодо незгоди з умовами Договору на стадії судового провадження зі стягнення заборгованості підтверджує односторонню відмову відповідача від майнового зобов`язання . Позиція щодо незгоди з умовами фінансування не є правової підставою для їх невиконання або звільнення від узгоджених договірних умов . Чинним законодавством не визначено обов`язкову форму розрахунку заборгованості , тому позивачем надано до суду з позовною заявою розрахунок заборгованості , який позивач вважав надати за потрібне , і який зроблений відповідно до умов кредитного договору та з урахуванням усіх коштів , які надійшли на погашення заборгованості по цьому договору , зворотного відповідачем не доведено . Позивач не здійснював нарахувань неустойки , штрафу , пені . Разом з тим , відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні , що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки , визначені у договорі . Матеріали цивільної справи № 209/3869/25 не містять доказів зміни умов Договору № 4418070 від 25 лютого 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту . Дії позичальника на момент укладення кредитного договору були свідомими та Кредитодавець вважав , що у майбутньому позичальник виконає свої зобов`язання та само , як Кредитодавець на момент виникнення правовідносин . Просить врахувати лист Національного банку України № 14-0004/12907 від 19 лютого 2024 року щодо роз`яснень застосування законодавства максимального розміру денної процентної ставки .

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не явилася , письмово просила розглядати справу без її участі та без участі відповідача . У відзиві на позовну заяву зазначила , що відповідач визнає позовні вимоги частково , оскільки 25 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4418070 , підписаний одноразовим ідентифікатором «35364» . Згідно п. 1.2. умов Договору , Товариство зобов`язується надати Клієнту кошти в гривні на умовах строковості , зворотності , платності , а Клієнт зобов`язується повернути кредит , сплатити проценти за користування кредитом та виконати обов`язки , передбачені Договором . Сума кредиту (загальний розмір) складає : 5000 гривень . Згідно п. 1.3. строк кредитування : 360 днів : з 25 лютого 2024 року по 18 лютого 2025 року . Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів . Згідно п. 1.4. тип процентної ставки фіксована . Як вбачається з п. 1.4.1. стандартна процента ставка становить 2,5% за кожний день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту , вказаного в пункті 1.3. цього Договору . Згідно п. 2.1. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжна картка) НОМЕР_1 . Дата надання кредиту : 25 лютого 2024 року або 26 лютого 2024 року . З наданими позивачем розрахунками заборгованості не погоджуються , оскільки згідно ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено , що максимальний розмір денної процентної ставки , розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті , не може перевищувати 1% , була доповнена частиною п`ятою згідно Закону № 3498-ІХ від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» , який набрав чинності 24 грудня 2023 року , яким передбачено те , що він набирає чинності 24 грудня 2023 року , а кредитний договір було укладено 25 лютого 2024 року , тобто після набрання чинності цим Законом , до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» . Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено , що тимчасово , протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» , максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати : протягом перших 120 днів - 2,5% , протягом наступних 120 днів - 1,5% . Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено , що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит , укладені до набрання чинності цим Законом , якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом . Кредитний договір № 4418070 укладено 25 лютого 2024 року , тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» , а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,5% в день - є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» . Однак , первісний кредитор незважаючи на те , що кредитний договір № 4418070 від 25 лютого 2024 року укладено після прийняття та набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ , не привів свою діяльність , а також умови укладених ним договорів відповідно до вимог чинного законодавства в частині нарахування щоденної процентної ставки відповідачу відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 2,5% (стандартна) , що перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки визначений законодавством . Таким чином , зазначені дії первісного кредитора безумовно порушували права відповідача порівняно з іншими споживачами фінансових послуг , а положення кредитного договору в частині нарахування стандартної процентної ставки у розмірі 2,5% на день , перевищують встановлений максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором у розмірі 1% та були несправедливими . Також , згідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України , у період дії в Україні воєнного , надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором , відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) , позичальник звільняється від відповідальності , визначеної статтею 625 цього Кодексу , а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу , пені) за таке прострочення . Установити , що неустойка (штраф , пеня) та інші платежі , сплата яких передбачена відповідними договорами , нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання , часткове виконання) за такими договорами , підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) . Вважають вірним розрахунок заборгованості , а саме : з 25 лютого 2024 року по 18 лютого 2025 року (строк дії договору 360 днів) згідно ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» : 5000 гривень*1% = 50 гривень*360 (днів) = 18000 гривень , загальна сума : 5000 гривень (тіло кредиту) + 18000 гривень (% відповідно до закону) = 23000 гривень . Просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу , які позивач просить стягнути з відповідача , оскільки послуги надані адвокатським об`єднанням є типовими для позивача , а стягнення заборгованості є предметом діяльності позивача , відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції . Вважає , що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову , вартість послуг є вочевидь завищеною . Також , просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 гривень , оскільки відповідачем при розгляді справи були понесені судові витрати на професійну правничу допомогу .

Суд , вивчивши матеріали справи , вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що 25 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4418070 про надання коштів на умовах споживчого кредиту , згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень 00 копійок , строком на 360 днів , стандартною процентною ставкою у розмірі 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту , вказаного в п.1.3 договору ( а.с. 19 28 ) , шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 . Кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису . Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулося через платіжну систему , на підставі укладеного договору № 210222-1 про організацію переказу коштів від 21 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Пейтек Україна» . 23 вересня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» укладено Договір факторингу № 23/09/2024 ( а.с. 65 68 ) , згідно якого до ТОВ «Українські Фінансові Операції» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 4418070 від 25 лютого 2024 року у розмірі 34000 гривень 00 копійок ( а.с. 42 ) . Відповідач отримав кошти , але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконав .

Згідно ст. 1054 ЦК України 2003 року за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави , якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору . Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом .

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» заборгованість ОСОБА_1 за Договором № 4418070 від 25 лютого 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 23 вересня 2024 року складає 34000 гривень 00 копійок , яка складається з : заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 гривень 00 копійок , заборгованості за процентами за користування у розмірі 26500 гривень 00 копійок , штрафні санкції у розмірі 2500 гривень 00 копійок ( а.с. 33 37 ) .

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Українські Фінансові Операції» заборгованість ОСОБА_1 за Договором № 4418070 від 25 лютого 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту за 148 календарних днів (24 вересня 2024 року по 18 лютого 2025 року) складає 23500 гривень 00 копійок , яка складається з : заборгованості за основним боргом у розмірі 5000 гривень 00 копійок , заборгованості за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у розмірі 18500 гривень 00 копійок ( а.с. 38 39 ) .

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя , суд захищає права , свободи та інтереси фізичних осіб , права та інтереси юридичних осіб , державні та суспільні інтереси у спосіб , визначений законом або договором .

Згідно ст. 526 ЦК України 2003 року зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться .

Згідно ст. 205 ЦК України 2003 року правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі . Сторони мають право обирати форму правочину , якщо інше не встановлено законом . Правочин , для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма , вважається вчиненим , якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків .

Згідно ст. 207 ЦК України 2003 року правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних) , у листах , телеграмах , якими обмінялися сторони . Правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного , електронного або іншого технічного засобу зв`язку . Правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо він підписаний його стороною (сторонами) . Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного , електронного або іншого копіювання , електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках , встановлених законом , іншими актами цивільного законодавства , або за письмовою згодою сторін , у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів .

За нормою ст. 626 ЦК України , договором є домовленість двох або більше сторін , спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків .

Зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними , та умови , які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України 2003 року) .

Згідно ст. 638 ЦК України 2003 року договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору . Істотними умовами договору є умови про предмет договору , умови , що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду , а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди .

Згідно ч. 1 , 3 , 4 , 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору , і виражати намір особи , яка її зробила , вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття . Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною . Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою , яка направила пропозицію укласти такий договір , відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку , визначеному частиною шостою цієї статті . Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення , розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах . Електронний договір укладається і виконується в порядку , передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України , а також іншими актами законодавства .

Електронний договір , укладений шляхом обміну електронними повідомленнями , підписаний у порядку , визначеному статтею 12 цього Закону , вважається таким , що за правовими наслідками прирівнюється до договору , укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію») .

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено , що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами , моментом його підписання є використання : електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину ; електронного підпису одноразовим ідентифікатором , визначеним цим Законом ; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання , іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін , у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів .

Отже , електронний підпис призначений для ідентифікації особи , яка підписує електронний документ .

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» , так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором , визначеним цим Законом .

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа .

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності , що додаються до інших електронних даних особою , яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір , та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію») .

Згідно ч. 1 , 3 ст. 512 ЦК України 2003 року кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) . Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений , якщо це встановлено договором або законом .

Статтею 514 ЦК України 2003 року передбачено , що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах , що існували на момент переходу цих прав , якщо інше не встановлено договором або законом .

Згідно п. 1.4.1. кредитного договору вбачається , що стандартна процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту , вказаного в п. 1.3 цього договору .

Згідно п. 1.5. , 1.5.1. , 1.6. , 1.6.1 кредитного договору вбачається , що орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає : за стандартною ставкою за весь строк кредитування 407372,81% річних . Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає : за стандартною ставкою за весь строк кредитування кредитом 50000 гривень .

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим Кодексом .

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи , які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

Як вбачається з умов договору , сума кредиту складає 5000 гривень 00 копійок , строк кредитування 360 днів . Нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом .

24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» , згідно п. 5 розділу І якого було внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та визначено , що максимальний розмір денної процентної ставки , розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті , не може перевищувати 1% .

Згідно п. 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» встановлено , що тимчасово , протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» , установити , що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати : протягом перших 120 днів - 2,5% ; протягом наступних 120 днів - 1,5% .

Перехідні положення законопроекту застосовуються , у разі якщо потрібно врегулювати відносини , пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного , того , яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону . При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень , що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами . Норми тимчасового та локального характеру , якщо вони присутні в законі , також включаються до перехідних положень законопроекту .

Підпунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» визначено , що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит , укладені до набрання чинності цим Законом , якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом .

Як свідчать надані позивачем розрахунки заборгованості у період з 25 лютого 2024 року по 23 вересня 2024 року первісний кредитор , а з 24 вересня 2024 року по 18 лютого 2025 року новий кредитор нараховували відповідачу проценти у розмірі 2,5% щодня .

Згідно копії листа Національного банку України № 14-0004/12907 від 19 лютого 2024 року щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування , зокрема щодо максимального розміру денної процентної ставки , вбачається , що застосування законодавства максимального розміру денної процентної ставки , з якого вбачається , що згідно пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово , протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ , тобто до 20 серпня 2024 року включно , встановлено максимальний розмір денної процентної ставки , який не може перевищувати : протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22 квітня 2024 року включно) ; протягом наступних 120 днів - 1,5% (з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року включно) . На підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності максимальний розмір денної процентної ставки , розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1% . За договорами про споживчий кредит , які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-ІХ , в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21 серпня 2024 року , денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень , встановлених саме на дату укладання такого договору . При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови , що до нього не вносилися зміни щодо складових показників , які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування , загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту) . ЦК України визначає настання правових наслідків у разі зміни договору . Так , у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета , місця , строків виконання тощо . У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору , якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (частини перша та третя статті 653 ЦК України) . Таким чином , у разі внесення змін до договору про споживчий кредит в частині складових показників , які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування , загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту) , необхідно здійснювати розрахунок денної процентної ставки з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки , визначеного на день внесення таких змін до договору про споживчий кредит .

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 про те , що дії первісного кредитора були несправедливими та безумовно порушували права відповідача порівняно з іншими споживачами фінансових послуг , а положення кредитного договору в частині нарахування стандартної процентної ставки у розмірі 2,5% на день , перевищують встановлений максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором у розмірі 1% не знайшли свого підтвердження , оскільки відповідач ознайомився з умовами надання кредиту . Дії відповідача на момент укладення кредитного договору були свідомими . Матеріали справи не містять доказів зміни умов Договору № 4418070 від 25 лютого 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту .

Договір № 4418070 про надання кошів на умовах споживчого кредиту з відповідачем було укладено 25 лютого 2024 року , тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» . Умовами договору передбачено встановлення денної процентної ставки на рівні 2,5% . Умови Договору № 4418070 від 25 лютого 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту не змінювалися .

Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки , розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті , не може перевищувати 1% . Це положення було встановлене Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» , який набрав чинності 23 грудня 2024 року . Згідно з Законом Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» , доповнено пунктом 17 такого змісту : тимчасово , протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» , установити , що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати : протягом перших 120 днів - 2,5% ; протягом наступних 120 днів - 1,5%» . Отже , у період з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року включно кредитодавець має право встановлювати денну процентну ставку у розмірі 2,5% ; у період з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно - 1,5% ; у період з 21 серпня 2024 року - 1%.

Представником відповідача було надано свій розрахунок заборгованості , а саме : з 25 лютого 2024 року по 18 лютого 2025 року (строк дії договору 360 днів) згідно ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» : 5000 гривень*1% = 50 гривень*360 (днів) = 18000 гривень , загальна сума : 5000 гривень (тіло кредиту) + 18000 гривень (% відповідно до закону) = 23000 гривень .

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим Кодексом .

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи , які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

Відповідач ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту та Договір про надання споживчого кредиту 25 лютого 2024 року , у яких було зазначено про розмір процентів , зокрема розмір стандартної процентної ставки 2,5% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту , тобто 360 днів , у тому числі розмір реальної річної процентної ставки 407372,81% . Отже , відповідач був обізнаний з умовами Договору до його підписання і не може посилатися на свою необізнаність та спонукання з боку первісного кредитора до підписання Договору на невигідних для себе умовах , тому суд не вбачає підстав для застосування розрахунку заборгованості , наданого представником відповідача , оскільки позивачем була нарахована заборгованість за процентами згідно умов кредитного договору .

Згідно ст. 1049 ЦК України 2003 року позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі , визначені родовими ознаками , у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором .

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи , та інших обставин , які мають значення для вирішення справи .

Таким чином , стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором у розмірі 50000 гривень 00 копійок , яка складається з : заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 5000 гривень 00 копійок , заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором у розмірі 26500 гривень 00 копійок , заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 148 календарних днів у розмірі 18500 гривень 00 копійок .

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати , пов`язані з правничою допомогою адвоката , несуть сторони , крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави .

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами . Для цілей розподілу судових витрат :

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката , в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу , пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду , збір доказів тощо , а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості , що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ;

2) розмір суми , що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката , необхідних для надання правничої допомоги , встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів , які підтверджують здійснення відповідних витрат .

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) , виконаних адвокатом , та здійснених ним витрат , необхідних для надання правничої допомоги .

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ; часом , витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ; ціною позову та (або) значенням справи для сторони , в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи .

Відшкодування витрат на оплату послуг адвоката здійснюється за наявності документального підтвердження витрат , а саме платіжного доручення про сплату коштів . У разі неподання відповідних документів у суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум .

Розмір відшкодування не повинен бути неспіврозмірним , тобто явно завищеним . Суд з урахуванням матеріалів конкретної справи , зокрема ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність .

Розумна необхідність це врахування часу , який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець , тривалість розгляду і складність справи ; вартість відповідних послуг адвокатів , яка склалася в країні або в регіоні , наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг ; ціна позову ; докази , що підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката .

Докази , які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката , повинна подавати сторона , що вимагає відшкодування таких витрат .

На підтвердження факту надання правової допомоги представником позивача надано : копію договору про надання юридичних послуг від 1 серпня 2024 року ( а.с. 57 58 ) , акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24 березня 2025 року ( а.с. 41 ) , згідно якого вбачається , що : зустріч адвоката та клієнта , надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань становить 440 гривень ; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи становить 840 гривень ; аналіз чинного законодавства становить 440 гривень ; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта становить 840 гривень ; письмова юридична консультація , складання письмового консультаційного висновку становить 840 гривень ; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів 840 гривень ; складання позовної заяви становить 1640 гривень , складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) додатків до позовної заяви становить 840 гривень ; складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду справи становить 1640 гривень ; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства становить 1640 гривень , разом витрати на правову допомогу складають 10000 гривень 00 копійок , які позивач просить стягнути з відповідача . Однак , суд вважає , що ці витрати є неспівмірними .

Таким чином , стягненню підлягає сума витрат на правову допомогу у сумі 4000 гривень 00 копійок , що є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) ; часом , витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ; ціною позову та значенням справи для сторони , оскільки такі витрати позивачем понесені і ці витрати відповідають критерію розумності .

Згідно ч. 1 , 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи , покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача ; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

При розподілі судових витрат суд враховує , що позов задоволено повністю , тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, які складаються з : судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок , витрат на правову допомогу у сумі 4000 гривень 00 копійок , оскільки такі витрати позивачем понесені і ці витрати відповідають критерію розумності .

Керуючись ст. 525 , 526 , 530 , 610 612 , 1046 1050 , 1054 ЦК України 2003 року , ст. 10 , 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

Заявлений позов задовольнити повністю .

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» , місцезнаходження : м. Київ , вулиця Набережно-Корчуватська , 27 , приміщення 2 , ідентифікаційний код юридичної особи : 40966896 , заборгованість за кредитним договором у розмірі 50000 гривень 00 копійок , яка складається з : заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 5000 гривень 00 копійок , заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором у розмірі 26500 гривень 00 копійок, заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 148 календарних днів у розмірі 18500 гривень 00 копійок , судові витрати 6422 гривні 40 копійок .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба