Провадження № 2-з/522/507/25
УХВАЛА

12 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 - адвокат Бойко Наталії Іванівни про забезпечення позову по цивільній справі № 522/23447/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Глаговська Олена Вікторівна, про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 08.09.2025 року надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвокат Бойко Наталії Іванівни про забезпечення позову по цивільній справі № 522/23447/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Глаговська Олена Вікторівна, про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора, в якій просила:

1) накласти арешт на земельну ділянку з площею 0,0245 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :54:005:0014, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

2) заборонити державним реєстраторам, а також нотаріусам, та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію будь-яких змін до відомостей про:

- земельну ділянку з площею 0,0245 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :54:005:0014;

- земельну ділянку з площею 0,0202 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :54:005:0013;

- земельну ділянку з площею 0,0447 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :54:005:0012.

Зазначену заяву суддя отримала 09.09.2025 року.

Ухвалою суду від 10.09.2025 року було призначене судове засідання з приводу розгляду заяви про забезпечення позову на 11.09.2025 року.

У судове засідання 11.09.2025 року з`явилися ОСОБА_2 та її представник адвокат Судаков В.В., третя особа ОСОБА_3 . Від представника ОСОБА_1 адвокат Бойко Н.І. надійшла заява про розгляд заяви за відсутності представника позивача, заяву підтримали у повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 адвокат Судаков В.В. просив відкласти розгляд справи з метою підготовки правової позиції, оскільки ознайомився зі заявою про забезпечення позову 15 хвилин тому. Крім того зауважив, що вже була така ідентична заява зі сторони позивача, яку було розглянуто ухвалою суду від 22.01.2025 року.

Протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання адвокат Судакова В.В. та відклав розгляд справи на 12.09.2025 року.

До суду 11.09.2025 року від представника ОСОБА_2 адвоката Судакова В.В. надійшли заперечення на клопотання про забезпечення позову.

У судове засідання 12.09.2025 року з`явилися представник ОСОБА_1 адвокат Бойко А.В., Сереброва Є.М. та її представник адвокат Судаков В.В., третя особа ОСОБА_3 .

Представник ОСОБА_1 адвокат Бойко А.В. підтримала подану заяву, просила задовольнити.

Представник ОСОБА_2 адвокат Судаков В.В. заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що суд вже обґрунтовано відмовив позивачу за аналогічним клопотанням з таких самих вимог та підстав. Позивачу було відомо заздалегідь про всі обставини, нових обставин, які не були відомі, не встановлено. Також пояснив, що навіть у випадку відчуження спірних об`єктів, у позивача є право на витребування земельних ділянок по останньому власнику, тобто не вбачається порушень прав позивача.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повністю підтримали думу адвоката Судакова В.В., та не вбачаються будь-яких перешкод прав позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, подану заяву та вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 3-7 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом спору є : визнання недійсним та скасування рішення Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Глаговської О.В. за №70795225 від 15.12.2023 року, яким було припинено право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :54:005:0012, внаслідок поділу цієї ділянки, та зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на земельні ділянки з кадастровими номерами :54:005:0013 площею 0,0202 га, та :54:005:0014 площею 0,0245 га. за адресою АДРЕСА_1 .

Підставою позову позивач зазначає, що сторонам належить на праві власності по 1/2 частині земельної ділянки за вказаною адресою з кадастровим номером :54:005:0012, пл..0,0447, яка було поділено на дві окремі земельні ділянки , проте він не давав згоду на її поділ., такий поділ здійснено без дотримання норм законодавства, без затвердження проектної документації, без згоди позивача і суміжних користувачів суміжних земельних ділянок, містить недостовірну інформацію щодо розташованого на ділянці житлового будинку, співвласниками якого є сторони, новоутворена земельні ділянка заходить на частину житлового будинку та фактично перекриває доступ до входу у будинок, що є порушенням прав позивача. Також зазначається, що після такого поділу 26.01.2024р. відповідачка уклала договір іпотеки з ОСОБА_3 з метою створення перешкод у доступі до будинку.

Таким чином оспорюється факт правомірності поділу земельної ділянки з кадастровим номером :54:005:0012, на дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами :54:005:0013 площею 0,0202 га, та :54:005:0014 площею 0,0245 га.

При забезпеченні позову суддя бере до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі його задоволення з огляду на те, що наявні загрози порушення прав позивача на спірне майно шляхом відчуження даного майна на користь третіх осіб через укладання Іпотечного договору № 104 від 26.01.2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для зобов`язання виконання Договору позики повернення позики у розмірі 760 000 грн., строк виконання зобов`язання встановлено до 13.10.2025 року.

З матеріалів справи вбачається, що одна із спірних земельних ділянок з кадастровим номером :54:005:0014 площею 0,0245 га є предметом забезпечення грошових вимог кредитора ОСОБА_3 як іпотеко держателя за договором іпотеки від 26.01.2024 року.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18.

Вимога щодо обов`язкового надання позивачем доказів на підтвердження намірів відповідача про відчуження спірного майна, враховуючи наявність у нього права розпорядитися ним у будь-який момент, свідчила б про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі № 753/22860/17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.03.2023 року у справі № 905/448/22, від 04.06.2025 року у справі № 904/3993/19.

Суд також зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім «право на суд», яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Зокрема, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 року у справі «Кюблер проти Німеччини»).

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

З аналізу вищевикладеного у заяві про забезпечення позову слідує, що відчуження нерухомого майна, може суттєво утруднити виконання судового рішення та позбавити позивача ефективного механізму захисту своїх прав, оскільки існує реальна загроза того, що відповідач, іпотеко держатель, можуть розпорядитись спірним майном шляхом вчинення дій (правочинів) щодо нього на користь будь-яких третіх осіб, втому числі і державні реєстратори та/або вчинити дії щодо зміни відомостей об`єкта нерухомого майна тощо, що, в свою чергу, призведе до неможливості реального поновлення інтересів власника відповідного нерухомого майна (держави в особі відповідного органу) в межах даної справи, без нових звернень до суду.

Також суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 03.03.2023 року у справі № 905/448/22 наголошував, що необмежена можливість відповідача відчужити належне йому майно є беззаперечною обставиною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Вищевказане свідчить про те, що вчинення будь-яких дій з нерухомим майном до закінчення судового розгляду, у разі задоволення позову, призведе до необхідності зміни позовних вимог або вирішення спорів з іншими позовними вимогами та з іншими особами, яким це майно може бути передане в оренду або іншим чином відчужено.

Суд вважає, що заходи забезпечення позову узгоджуються з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом в межах предмета позову, є співмірним із заявленими вимогами, оскільки спір є реальним, власником нерухомого майна є відповідачка, а відсутність обтяжень такого майна не перешкоджатиме подальшій зміні речових прав на нерухоме майно, що може стати дійсною перешкодою при виконанні рішення суду в разі задоволення позовних вимог у даній справі.

Суд також приймає до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 15.09.2020 року у справі №753/22860/17, що невжиття власником об`єкту нерухомого майна активних дій, які могли би підтвердити його намір відчужити такий об`єкт, не спростовують висновки про наявність у особи, яка є одноособовим власником можливості вільно розпорядитись об`єктом нерухомості, якщо не вжити заходів забезпечення позову.

До того ж, судом враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18, що накладення арешту на нерухоме майно відповідача не призведе до невиправданого обмеження його майнових прав, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Крім того, суд вказує, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача без порушення, або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Суд дійшов висновку, що вжиття запропонованих заходів забезпечення позову щодо земельних ділянок , що виникли в результаті поділу, відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів,

При цьому суд вважає необхідним відмовити в частині клопотання щодо заборони державним реєстраторам, а також нотаріусам, та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію будь-яких змін до відомостей про: - земельну ділянку з площею 0,0447 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :54:005:0012.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бойко Наталії Іванівни про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов по цивільній справі № 522/23447/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Глаговська Олена Вікторівна, про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора шляхом:

1) накладання арешту на земельну ділянку з площею 0,0245 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :54:005:0014, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

2) заборони державним реєстраторам, а також нотаріусам, та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії та проводити державну реєстрацію будь-яких змін до відомостей про:

- земельну ділянку з площею 0,0245 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :54:005:0014;

- земельну ділянку з площею 0,0202 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :54:005:0013.

В іншій частині заяви відмовити.

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Артура Савельєва, 6).

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 12.09.2025 року.

Суддя Домусчі Л.В.