провадження № 2-о/294/85/25
справа № 274/622/25
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

10.09.2025 м. Чуднів

Суддя Чуднівського районного суду Житомирської області Білера І.В., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бердичівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м Київ), про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла вищевказана заява, якою заявник ОСОБА_1 просить встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її (заявниці) батьком, та зобов`язати Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м Київ) внести зміни до її актового запису про народження щодо відомостей про батька.

За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

З пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" слідує, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати, серед іншого, загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви.

Згідно з вимогами п.п. 5,6 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог.

Заінтересованими особами є особи, які беруть участь у справі та, які мають юридичну заінтересованість. Це коло визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і, які можуть вплинути на їх права та обов`язки.

Враховуючи, що метою встановлення факту батьківства є подальше оформлення заявником права на спадщину, відповідно заінтересованими особами можуть бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, яким переходить у власність спадщина визнана відумерлою в разі відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини.

За вказаних обставин, заявнику необхідно вказати в заяві належних заінтересованих осіб, а саме всіх спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що прийняли спадщину як шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, так і шляхом подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини.

Заявник у заяві не вказує жодних відомостей про наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , не містить викладу обставин з приводу того, хто саме проживав та був зареєстрований за його останнім місцем проживання на момент смерті, що позбавляє суд можливості з`ясувати, чи наявний спір про право у виниклих правовідносинах.

Також до заяви не додано належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин (відповідні відомості уповноваженого органу щодо осіб, які проживали та були зареєстровані за останнім місцем проживання спадкодавця на момент його смерті), а в разі неможливості самостійного отримання таких доказів відомості про вжиті заходи для їх отримання.

Крім того, на час звернення з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 1270 ЦК України, сплинув, однак заява не містить обґрунтування щодо обставин незвернення заявниці до суду у період визначеного законом строку для прийняття спадщини.

Окремо слід зазначити, що позовна заява не містить зазначення доказів на підтвердження вжиття заходів досудового врегулювання спору.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріус видає свідоцтво про право на спадщину.

У п. 23 постанови від 30.05.200 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив судам, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналіз вищевказаних нормативно-правових актів, а також Глав 84-90 ЦК України свідчить, що оформлення спадкових прав спадкоємцями здійснюється через нотаріусів і лише за умови наявності об`єктивних причин неможливості здійснення цього у останніх спадкоємців мають право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до пункту 1 глави 13 розділу І Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.

Пунктом 3 глави 13 розділу І Наказу № 296/5 від 22.02.2012 визначено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно пункту 1 глави 14 розділу І Наказу № 296/5 від 22.02.2012 нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Тобто, законодавцем визначено, що спадкоємці мають звернутися із відповідною заявою до нотаріуса, на підставі якої той заводить спадкову справу, а у випадку неможливості оформити процедуру спадкування та видати свідоцтво про право на спадщину, нотаріус зобов`язаний відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що він виносить відповідну постанову. Вказана відмова нотаріуса є підставою для звернення до суду.

Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, особа вправі звернутися до суду із заявою, у тому числі й про встановлення юридичних фактів. В протилежному випадку - дії нотаріуса можуть бути оскаржені в передбаченому законом порядку. Всупереч вищенаведеному у матеріалах відсутня постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Тому заявнику на виконання вищевказаних вимог законодавства, необхідно надати суду постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину (вчинення нотаріальних дій) після смерті спадкодавця, яка є передумовою для звернення до суду.

Крім того, зі змісту поданої заявив вбачається, що заявник просить зобов`язати Бердичівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м Київ) внести зміни до її актового запису про народження щодо відомостей про батька, тобто заява містить вимогу зобов`язального характеру, яка з огляду на визначений в ст. 16 ЦК України спосіб захисту застосовується у спірних правовідносинах шляхом примусу до особи, яка порушила суб`єктивне право особи. Водночас, позовні вимоги в порядку окремого провадження розгляду не підлягають. Слід звернути увагу, що в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В разі наявності спору про право такі факти можуть розглядатися лише в порядку позовного провадження.

Наведене вказує на необхідність додаткового обґрунтування даної вимоги (можливості заявлення в порядку окремого провадження).

Із викладеного слідує, що заява подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177, 318 ЦПК України, а тому відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху для усунення недоліків шляхом приведення заяви у відповідність до вимог ст.175 ЦПК України та надання вищевказаних доказів (за можливості).

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 185, 260, 318 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бердичівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м Київ), про встановлення факту батьківства - залишити без руху.

Надати заявнику десятиденний строк для виправлення вказаних в ухвалі недоліків з дня отримання копії даної ухвали, роз`яснивши, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, заява вважається неподаною і повертається.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ірина БІЛЕРА