Справа № 724/1440/25
Провадження № 2/724/429/25
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Ахмедова Р. А.
за участю секретаря судового засідання Сенік М. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хотин заяву представника відповідача - адвоката Вівчар Раду Георгійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Мартинюк Віталій Анатолійович, Служба у справах дітей Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності у порядку спадкування,-
У С Т А Н О В И В :
14 серпня 2025 року, під час судового засідання у цивільній справі № 724/1440/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Мартинюк Віталій Анатолійович, Служба у справах дітей Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності у порядку спадкування, на стадії судових дебатів, представником відповідача - адвокатом Вівчар Р. Г. в судовому засіданні, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, було зроблено заяву про стягнення витрат на професійну праничу допомогу з позивача, докази про розмір понесених витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
25 серпня 2025 року рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області у задовленні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Мартинюк Віталій Анатолійович, Служба у справах дітей Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності у порядку спадкування відмовлено повністю.
01 вересня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідача-адвоката Вівчар Р. Г., сформоване в системі «Електронний суд» 29.08.2025, в якій останній зазначив, що відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України їхня сторона заявила в судовому засіданні до закінчення судових дебатів про стягнення судових витрат зі сторони позивача. У зв`язку із цим надано суду докази понесених судових витрат та їх обґрунтування.
10 вересня 2025 року від представника позивача адвоката Мельника Ю. В. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Просить суд відмовити у задоволені заяви представника відповідача про стягнення судових витрат. Заяву просить розглянути без їхньої участі, у зв`язку з зайнятістю в кримінальній справі в Чернівецькому апеляційному суді.
В судове засідання представники сторін не з`явилися, надали заяви про проведення судового засідання за їх відсутності, їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 25 серпня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору -приватний нотаріус Мартинюк Віталій Анатолійович, Служба у справах дітей Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності у порядку спадкування відмовлено повністю.

Із заявою про стягнення судових витрат представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Вівчар Р. Г. звернулася до суду 01.09.2025 та надав докази понесених судових витрат, тобто в межах строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ст. 270 ЦПК України.

Вирішуючи вимоги сторони відповідача щодо ухвалення судом додаткового судового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд виходить з наступного.

Згідно зіст. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача;у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на положення ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі №755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною відповідача надано:

- копію ордеру на надання правничої допомоги ОСОБА_2 адвокатом Вівчар Р. Г., виданого 13 травня 2025 року на підставі договору без номеру від 12 травня 2025 року;

- прибутковий касовий ордер №18 від 14 травня 2025 року, згідно якого від ОСОБА_2 на підставі договору від 12.05.2025 та додаткового договору від 12.05.2025 прийнято 20500 грн;

- детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) від 29 серпня 2025 року згідно якого на виконання умов Договору «про надання професійної правничої допомоги представництва» від 12 травня 2025 року адвокатом Вівчар Р. Г. було виконано в інтересах ОСОБА_2 наступний перелік робіт: 1) ознайомлення з позовною заявою та доданими матеріалами; 2) аналіз підстав подачі позовної заяви, її обґрунтованість, оцінка доказів, якими доказуються обставини викладені у позовній заяві; 3) аналіз та дослідження судової практики та законодавства по спірному питанню; 4) консультація Клієнта щодо потенційного результату за наслідками судового розгляду справи; 5) обрання позиції по справі та стратегію її досягнення на підставі дослідженої судової практики та законодавства, з урахуванням цілей поставлених Клієнтом перед Адвокатом; 6) складання письмових заяв по суті справи; 7) участь Адвоката у судових засіданнях;

- договір «про надання професійної правничої допомоги представництво» від 12 травня 2025 року;

- додатковий договір «про надання професійної правничої допомоги представництва» від 12 травня 2025 року.

У пункті 48 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 зазначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Так, з заяви сторони відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу вбачається, що сторона відповідача просить стягнути з позивача ОСОБА_1 20500,00 грн. за надання юридичних послуг.

Згідно з додатковим договором «про надання професійної правничої допомоги представництва» від 12 травня 2025 року, на підставі детального опису виконаних робіт відповідачу правничі послуги таких змісту та ціни на загальну суму 20500,00 грн.

Стороною позивача до суду подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому представник позивача посилається на те, що заява є неаргументованою без детального опису дій, витраченого часу та посилання на норми права, витрати на правничу допомогу занадто завищені та є неспівмірними з розглядом справи та участю представника в ній. Представником не додано жодного процесуального письмового документу (відзив, заперечення чи клопотання), а той об`єм роботи, що наведений у детальному описі виконаних робіт не передбачений ні основним договором ні додатковим. Сума в 20500 грн не відповідає реальним діям представника в судовому процесі. Попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які понесли або очікують понести не було пред`явлено в суді.

Суд вважає неспроможним твердження представника позивача про те, що представником відповідача не надано доказів розрахунку суми судових витрат та документального підтвердження витрат.

На думку суду, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Крім того, доказами на підтвердження реальності витрат може бути, в тому числі, детального опису виконаних робіт (наданих послуг), в якому в цьому випадку вказано про оплату гонорару адвокату.

Разом з цим, суд не погоджується із заявленою до стягнення сумою витрат на правничу допомогу у розмірі 20500 грн., вважає її завищеною, необґрунтованою, неспівмірною зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі№ 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Таким чином, при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатом, участь представника відповідача в судових засіданнях, їх кількість та час, клопотання сторони позивача про зменшення витрат на правову допомогу, а тому вважає, що вимоги сторони відповідача підлягають частковому задоволенню на суму 10000 грн. На думку суду, такий розмір витрат є співмірним із заявленими вимогами, складністю справи та проведеною адвокатом роботою.

Враховуючи те, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення та часткове задоволення вимог про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Керуючисьст.ст. 133,137,141,246,270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача - адвоката Вівчар Раду Георгійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Мартинюк Віталій Анатолійович, Служба у справах дітей Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності у порядку спадкування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

Суддя: Р. А. АХМЕДОВ