Справа № 157/693/24
Провадження №2-п/157/5/25
УХВАЛА

10 вересня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Солошик Д.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви на перегляд заочного рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19 серпня 2024 року та заяву про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитних договорах,

встановив:

Відповідачка ОСОБА_1 22 серпня 2025 року звернулася в суд із заявою, у якій просить поновити строк на перегляд заочного рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19 серпня 2024 року та це рішення скасувати, у позові в частині стягнення відсотків та комісії відмовити. В обгрунтування вимог зазначає, що зазначеним рішенням суду у справі № 157/693/24 задоволено позов Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до неї про стягнення заборгованості по кредитних договорах № 401 від 15 березня 2021 року та № від 15 листопада 2021 року, стягнуто з неї заборгованість по кредитних договорах № 401 від 15 березня 2021 року та № від 15 листопада 2021 року у сумі 176 898 гривень 04 копійки та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422 гривні 40 копійок. Повний текст рішення суду отримала лише в канцелярії суду 28 липни 2025 року, що стверджується розпискою від 28.07.2025, а позовну заяву з додатками до неї, копію цивільної справи 157/693/24 отримала на свою електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 лише 05 серпня 2025 року. У зв`язку з тим, що вона не була присутня при проголошенні рішення суду 19.08.2024 вважає, що строк на перегляд заочного рішення має бути поновлений судом. Вона не з`явилася у судове засідання, на якому було ухвалено спірне судове рішення та не повідомила про причини своєї неявки, оскільки її не було належним чином повідомлено про календарну дату проведення судового засідання, вона не знала про таке повідомлення та відповідно його не бачила. Жодного поштового повідомлення, судових повісток їй не надходили та відповідно вона їх не отримувала та не розписувалася за їх отримання. Підтвердження того, що їй надходили будь-які повідомлення чи повістки до суду, відсутні у матеріалах справи. Оскільки судова повістка не надходила і особисто не вручена, тому їй не було відомо про судові засідання і вона не з`явилася на судове засідання та не повідомила суд про причину своєї неявки. Неповідомлення відповідача у встановленому законом порядку про розгляд справи позбавило її прав, передбачених частинами 2, 3, 6 ст. 43 ЦПК України, зокрема подавати докази, відзив на позовну заяву, заперечення, подавати клопотання та заяви, надавати пояснення суду, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи, що також призвело до ухвалення неправильного заочного рішення судом. З рішенням суду від 19 серпня 2024 року вона не погоджується, вважає його незаконним, оскільки судом порушені норми матеріального та процесуального права, судом не надана всебічна, об`єктивна і повна оцінка всім доказам по справі, рішення постановлено за невідповідністю висновків обставинам, що мають значення для справи, у зв`язку з чим останнє підлягає скасуванню. 15.03.2021 вона звернулася до AT «ПУМБ» та отримала на кредитну картку 55 000 грн кредитного ліміту у вигляді овердрафту, також 15.11.2021 отримала в AT «ПУМБ» кредит у сумі 70 000 грн на зарплатну картку. У позовній заяві вказана всього заборгованість 176 898 грн 04 коп., з яких по кредитному договору № 401 від 15.03.2021 - 96 240 грн 30 коп., з яких 62 444 грн 89 коп. - заборгованість за кредитом; 33 795 грн 41 коп. - заборгованість за процентами; по кредитному договору № від 15.11.2021 - 80 657 грн 74 коп., з яких: 48 059 грн 04 коп. - заборгованість за кредитом; 05 грн 43 коп. - заборгованість процентами; 32 593 грн 27 коп. - заборгованість за комісією. У розрахунку заборгованості по кредиту від 15.03.2021 вказана менша сума заборгованості по кредиту, а саме тіла кредиту - 33 795 грн 41 коп., але в позовній заяві вказана інша сума 96 240 грн 30 коп. У позовній заяві позивач помилково вважає кредитними договорами підписані нею заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Нею 15.03.2021 була підписана заява № 401 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій вона просила надати їй кредит на таких умовах: кредит на загальні цілі в сумі 55 000 грн, строк кредиту 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 %, розмір процентної ставки річних 0,01 %, але позивач помилково у позові вказує, що вона отримала 15.03.2021 кредит у сумі 70 000 грн. 15.11.2021 була підписана заява № про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій вона просила надати їй кредит на таких умовах: кредит на загальні цілі в сумі 70 000 грн, строк кредиту 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%, розмір процентної ставки річних 0,01 %, але позивач помилково у позові вказує, що вона отримала 15.11.2021 кредит у сумі 55 000 грн. Так, дійсно їй оформили кредитні кошти в сумі 55 000 (кредитний ліміт на кредитну карту у вигляді овердрафт) + 70 000 грн, всього 125 000 грн. Щодо кредитного овердрафту на 55 000 грн, то всю суму 55 000 вона не використала, тому відсотки мали нараховуватись лише на частину використаних коштів, у наданому розрахунку позивача ця інформація відсутня, а тому розрахунки є недопустими доказами, так як викликають сумніви у їх достовірності. Вона частково визнає позов про стягнення тіла кредиту: 33 795 грн 41 коп. по кредитному договору від 15.03.2021 та 48 059 грн 04 коп. по кредитному договору від 15.11.2021. Відповідно до п. 2.1.2 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, то банк, у разі акцепту клієнтом публічної пропозиції на укладення договору, зобов`язується надавати клієнту визначені договором послуги, а клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах і порядку, передбачених договором і тарифами. Пунктом 2.2.2 публічної пропозиції передбачено, що дата набрання чинності договору визначається заявою на приєднання до договору, якщо інше передбачено умовами договору та/або заявою на приєднання до договору. Укладаючи цей договір, клієнт та банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених договором (п. 2.2.3). Також, п. 5.1.7 Публічної пропозиції передбачено, що клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості на умовах, строках та у розмірі, які передбачені цим договором. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути й заборгованість за комісією за обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11 частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У п. 1 заяви № 401 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 15.03.2021 зазначено, що щомісячна комісії за обслуговування кредиту - 2,90 %. У п. 1 заяви № на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 15.11.2021 зазначено, що щомісячна комісії за обслуговування кредиту - 2,99 %. Однак в кредитних договорах не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, також AT «ПУМБ» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», в зв`язку з чим відсутні правові підстави для стягнення нарахованої позивачем у справі заборгованість по комісії за обслуговування кредитних заборгованостей у сумі 34 749 грн 79 коп., а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 23 травня 2022. року у справі № 393/126/20, способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту, який не є складником кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит і дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не фіксується воля сторін договору та його зміст. Паспорт споживчого кредиту, оформлений на 60 000 грн від 15.03.2021 № 401 є недійсним, тому що вона оформила кредитний ліміт на 55 000 грн, про що також зазначив позивач у позовній заяві. Суду наданий примірник з штампом «Для банку», паспорт з її підписом не наданий. Копія цього документа має бути виключена з числа доказів, так як викликає в неї сумніви щодо його достовірності. У другому паспорті споживчого кредиту № на 70 000 грн вказані неправильні дати підписання зі сторони позичальника 27.02.2021, з сторони банку 15.11.2021. Тому копія цього документа (27.02.2021; 15.11.2021), також має бути виключена з числа доказів, так як викликає у неї сумніви щодо його достовірності. Паспорта споживчого кредиту підписані лише в односторонньому порядку, тобто ці документи сформовані в односторонньому порядку, які повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони. Ніяких заяв на отримання кредиту № від 27.02.2021 до AT «ПУМБ» нею не подавалися. Дані паспорта по кредитам: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , нею власноручним підписом не підписувалися, її власноручний підпис там відсутній, це видно візуально. В цих паспортах лише вказано, що він підписаний власноручним підписом. Але позивачем оригінали або належно завірені копії з її власноручним підписом як докази до суду не подані. Внаслідок цього визначення ціни договору від 15.03.2021, не відбулося 15.11.2021, атому вимоги про стягнення відсотків, комісії по ним є нікчемними і в цій частині задоволенню не підлягають. Кредит від 15.11.2021 на 70 000 грн оформлявся через мобільний застосунок «ПУМБ онлайн». Позивачем не додано до позовної заяви докази виконання AT «ПУМБ» вимог ч. 6. ст. Закону України «Про споживче кредитування» щодо ознайомлення її з умовами кредитування станом на 15.03.2021 на 55 000 грн, на 15.11.2021 на 70 000 грн. Таким чином, позивачем не доведено, що ОСОБА_1 надала AT «ПУМБ» підтвердження про ознайомлення з інформацією щодо умов кредитування станом на 15.03.2021, 15.11.2021. Вважає, що надані позивачем документи не можуть підтверджувати факт існування боргу відповідача перед позивачем, обґрунтування чого полягає в наступному: розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій; позивачем не надано детального розрахунку заборгованості по тілу кредиту, відсотках, комісії, не наведено математичні формули, алгоритми розрахунку, посилання на пункти договору. На підставі вищевикладеного повідомляє, що частково визнає позов про стягнення тіла кредиту: 33 795 грн 41 коп. по кредитному договору від 15.03.2021, 48 059 грн 04 коп. по кредитному договору від 15.11.2021. Вона знаходиться в скрутному матеріальному становищі, є переселенкою та біженкою. Кредити, які вона позичала в AT «ПУМБ» були використані нею для ремонту та будівництва будинку в АДРЕСА_1 . В Авдіївці до війни 2022 року вона працювала та фактично проживала. Внаслідок збройної агресії росії проти України, відповідно до повідомлення про пошкоджене майно або втрачене нерухоме майно від 07.04.2022, її будинок непридатний до експлуатації. Із-за війни вона вимушена була переїхати в статусі тимчасово переміщеної особи в АДРЕСА_2 . На даний час перебуває в статусі біженки за кордоном в Німеччині. Внаслідок об`єктивних життєвих обставин їй важко своєчасно сплачувати кредит, що призвело до виникнення заборгованості, але не в тому розмірі, який просить стягнути позивач. Дані кредити для неї є обтяжливими. Також, нею до AT «ПУМБ» подана заява про прощення боргу, про результати розгляду повідомлено буде додатково.

Представник позивача у судове засідання для вирішення питання про поновлення відповідачці строку на подання заяви про скасування заочного рішення суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про вирішення питання про поновлення їй строку на подання заяви про скасування заочного рішення суду, про що нею було заявлено клопотання, у її відсутності, та просила такий строк поновити.

Згідно з частинами 1-3 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 284 ЦПК України, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що справу було розглянуто у відсутності відповідачки, повний текст рішення виготовлено 26 серпня 2024 року.

Надіслана відповідачці за останнім відомим суду її місцем проживання поштовим зв`язком копія повного тексту рішення не була отримана останньою та поштове відправлення було повернуто до суду з відміткою на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою».

Копію рішення суду відповідачка ОСОБА_1 отримала лише 28 липня 2025 року, в цей же день на її адресу за її заявою їй були надіслані копії матеріалів цивільної справи.

Як вбачається з доданих до заяви про надання для ознайомлення матеріалів справи документів, відповідачка ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою.

Згідно з копією довідки від 20.04.2022 № 1208- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстроване місце проживання відповідачки: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

З копії витягу з ЄРСР від 17 липня 2022 року вбачається, що до реєстру за заявою ОСОБА_1 внесені відомості за ч. 1 ст. 438 КК України за фактом зруйнування внаслідок масованого обстрілу належного їй житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається і те, що відповідачка на цей час фактично перебуває за межами України (у статусі біженки в Німеччині).

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачка надіслала засобами поштового зв`язку 20 серпня 2025 року, тобто з пропуском встановлено законом строку.

Відповідно до ч. 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи дату фактичного отримання відповідачкою копії заочного рішення суду і вищенаведені нею обставини, суд дійшов висновку, що причини пропуску останньою строку на подання заяви про скасування заочного рішення суду необхідно визнати поважними та цей строк їй поновити.

Заява про перегляд заочного рішення за змістом та формою відповідає вимогам ст. 285 ЦПК України, оплачена судовим збором.

З огляду на вищенаведене, заяву відповідачки про перегляд заочного рішення суду належить прийняти до розгляду та призначити судове засідання.

Керуючись ст.ст. 284-286 ЦПК України,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області 19 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитних договорах.

Прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 19 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитних договорах та призначити судове засідання, яке відбудеться о 12 год 00 хв 18 вересня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню окремо не підлягає, заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду по суті.

Головуючий: О.В. Антонюк