Справа № 493/658/25
Провадження № 2/493/520/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Мясківської І.М.,

за участю секретаря Пінул І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Балтської міської ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Печарський В.Д., звернувся до суду з позовом до Балтської міської ради Одеської області про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

На обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що батько позивача ОСОБА_2 мав право на земельну частку (пай), розміром 3,77 умовних кадастрових гектарів по КСП ім.. Шевченка, розташовану на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 № 0101876.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_2 помер. Після його смерті позивач, як спадкоємиця за законом першої черги, відповідно до положень ст. 549 ЦК Української РСР прийняв спадщину свого батька, оскільки проживав разом з ним, доглядав батька та поховала його, та вступив у розпорядження спадковим майном.

Також у позивача залишився сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0101876, що належав його батьку.

Однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом його батька, ОСОБА_2 , на вищевказану земельну частку (пай), через розбіжності в написанні його імені в свідоцтві про смерть та в вищевказаному сертифікаті на земельну частку (пай) ОД-03 № 0101876, і роз`яснено право звернення до суду.

Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину ОСОБА_2 , немає.

З вищевказаних причин позивач не може реалізувати своє право на спадкування та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну часку (пай), у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Печарський В.Д. в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач представник Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності просив розглянути справу на підставі матеріалів справи.

Розглянувши позов в межах заявлених вимог, вивчивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Згідно з копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 № 0101876, зареєстрованого 27.06.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 177, ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.. Шевченка, розміром 3,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, що розташована на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області.

Отримання ОСОБА_4 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 № 0101876 підтверджується довідкою Балтської міської ради Одеської області №04-25/511 від 20.03.2025 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.08.1998 року.

На день смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним проживав син, ОСОБА_1 , який провів поховання та розпорядився його майном, про що свідчить довідка головного спеціаліста старостинського округу № 6 Балтської міської ради Одеської області № 72 від 27.02.2025 року.

Згідно з довідкою Державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори № 160/02-14 від 18.03.2025 року, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилася, спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Разом з тим видати свідоцтво на право на спадщину є неможливим через розбіжність у правовстановлюючих документах.

Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з здійсненням позивачем права на спадкування, вирішуючи які суд виходить з наступного.

На час відкриття спадщини ОСОБА_2 , тобто 03.08.1998 року, діяв Цивільний Кодекс Української РСР від 18.07.1963 року.

У статті 5 ЦК України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу.

В п.1 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленуму Верховного Суду України зазначається, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року.

ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, яка згідно з п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року, який прийняв спадщину батька ОСОБА_2 , так як фактично вступив в управління (володіння) спадковим майном.

Після смерті батька позивач претендує на його спадщину, проте невідповідність імені спадкодавця «Опанас» - « ОСОБА_6 » та по батькові позивача « ОСОБА_7 », внаслідок їх перекладу з російської мови, унеможливлює оформлення спадщини у позасудовому порядку.

Відповідно до Словника власних імен людей, ім`я « ОСОБА_8 » має варіанти, зокрема: « ОСОБА_9 », « ОСОБА_6 ».

Право спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ст.. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця, і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 1223 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст.. 1261 ЦК України)

Відповідно до ч. 1, та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Беручи до уваги, наявність у позивача ОСОБА_1 права на спадкування після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняття позивачем спадщини у встановленому законом порядку, відсутності інших спадкоємців які б виявили бажання прийняти спадщину, належність спадкодавцю на день смерті майна, щодо якого заявлені позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки спрямовані на захист спадкових прав позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 328, 386, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, ст.ст. 529, 549 ЦК УСРС від 18.07.1963 року, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Балтської міської ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , як за спадкоємцем за законом першої черги його батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 3,77 умовних кадастрових гектарів по КСП ім.. Шевченка, розташовану на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області, згідно з сертифікатом на земельну частку (пай) серії ОД-03 № 0101876, виданого на ім`я « ОСОБА_3 ».

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 12.09.2025 року.

СУДДЯ