Справа № 303/4552/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 серпня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Джуги С.Д.,

суддів Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,

з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 липня 2024 року у складі судді Курах Л.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 06 березня 2024 року о 07 год. 40 хв., в с. Великі Лучки по вул. Мукачівська, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час розвороту не впевнився в безпечності маневру, виїхав на головну дорогу, де в нього в`їхав автомобіль марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Зазначав, що постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП.

Відповідно до розрахунку вартості матеріального збитку від 27 квітня 2024 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , без ПДВ становить 290433,93 грн., з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали становить 337040,91 грн. з урахуванням коефіцієнту зносу та у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

На час пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан».

Позивач звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із заявою про виплату страхового відшкодування та страховиком була виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 155000,00 грн.

Вказував, що різниця між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховою виплатою, яка була виплачена позивачу становить 182 040,91 грн.

На підставі наведеного позивач просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача кошти в розмірі 182 040,91 грн.

Крім того, позивач вказував, що йому було завдано моральних страждань внаслідок даного ДТП, в зв`язку з чим останній просив стягнути з відповідача 20 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 липня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 182 040,91 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 7 000,00 грн. моральної шкоди, 1 890,40 грн. судового збору, а всього стягнуто 190 931,31 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що представник відповідача в судовому засіданні заявляв клопотання про відкладення або зупинення провадження у справі, оскільки в той час у Закарпатському апеляційному суді перебувала апеляційна скарга на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2024, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, однак судом першої інстанції, на думку апелянта, безпідставно було відмовлено у його задоволенні, адже рішення, яке було б ухвалено апеляційним судом має безпосереднє відношення до даної справи, так як впливає на рішення щодо розгляду самої цивільної справи. Зазначає, що позивачем не надано суду жодного належного та достовірного доказу щодо розміру завданої матеріальної шкоди отриманої внаслідок ДТП.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Апелянт ОСОБА_1 подав суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з його хворобою, проте підтверджуючих документів не додано.

Колегія суддів на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, а заявлене клопотання відхилити, оскільки поважність причин неявки у судове засідання не доведено, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Окрім того, необхідно зауважити, що апеляційне провадження у даній справі відкрито 20.09.2024 року, і за клопотанням апелянта та його представника розгляд справи 27.02.2025 року та 22.05.2025року було відкладено.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Данько О.О. просять апеляційну скаргу залишити без задоволення , а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 26 березня 2024 року о 07 год. 40 хв., в с.Великі Лучки по вул.Мукачівська, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час розвороту не впевнився в безпечності маневру, виїхав на головну дорогу, де в нього в`їхав автомобіль марки «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» згідно полісу № АР-3131080 від 14.08.2023, франшиза за яким становить 0 грн.

Згідно відповіді ТДВ «СК «Гардіан» №22/05/24/10 від 22.05.2024, відповідно до розрахунку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2 , без ПДВ становить 290433,93 грн., з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали становить 337040,91 грн. з урахуванням коефіцієнту зносу, що перевищує страхову суму за шкоду, заподіяну майну відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР-3131080 від 14.08.2023.

З повідомлення від 17.05.2024 року слідує, що ТДВ «СК «Гардіан» здійснено позивачу страхову виплату у розмірі 155000грн.

Задовольняючи заявлений позов в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, (далі по тексту - Закон) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).

Згідно ст. 9.1. Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV).

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі №545/425/17 та від 11 березня 2020 року у справі №754/5129/15-ц.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Матеріалами справи доведено, що старховиком виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 155000грн., натомість вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 337040,91 грн., з урахуванням коефіцієнту зносу та у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про стягнення з відповідача на користь позивача різниці між фактичним розміром матеріальної шкоди та страховою виплатою, що становить 182040,91 грн.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суд не спростовують, ґрунтуються виключно на припущеннях та не заслуговують на увагу.

Не заслуговують на увагу також посилання відповідача, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі у зв`язку з оскарженням постанови Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2024 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки дана постанова набрала законної сили, а постановами Закарпатського апеляційного суду від 26.07.2024 року та від 04.11.2024 року у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків , встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що в результаті ДТП, яка мала місце 26 березня 2024 року, через неправомірні та винні дії відповідача, позивач зазнав моральних переживань та страждань, оскільки він не міг користуватися своїм автомобілем за призначенням, був порушений його повсякденний устрій життя, та дійшов правильних висновків про наявність підстав про відшкодування позивачу завданої відповідачем моральної шкоди. Суд врахував характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, вимушених змін у його життєвих і соціальних стосунках, та обґрунтовано визначив суму відшкодування моральної шкоди у розмірі в сумі 7 000 грн., що відповідає розумності і справедливості.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно і всебічно дослідив наявні у справі докази, та дав їм належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 04 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: