УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/15/25

Провадження № 2/568/140/25

02 вересня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судового засідання Дмитришин О.С.

за участю представника позивача адвоката Замета Н.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в м.Радивилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною,-

встановив:

В провадженні Радивилівського районного суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували у шлюбі, та є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З початком військової агресії російської федерації проти України, в березні 2022 року малолітній ОСОБА_3 в супроводі ОСОБА_4 за згодою позивача перетнув державний кордон України, спочатку до Польщі, а в подальшому отримали прихисток у Німеччині. До грудня 2022 року ОСОБА_5 проживав разом з ОСОБА_6 в м.Бонн Німеччина. В подальшому, позивач ОСОБА_2 також виїхала за межі України, та отримала прихисток в Нідерландах та попередила відповідача ОСОБА_1 та його дружину ОСОБА_7 про бажання забрати сина до себе. Однак ОСОБА_1 заперечив проти цього,

та всіляко перешкоджає ОСОБА_2 в можливості спілкуватись з сином. В січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Сімейного суду м.Бонн із заявою про визначення місця проживання дитини з батьком. З цього ж часу у позивача відсутній будь який зв`язок з сином. До позовної заяви ОСОБА_2 надала рішення сімейного суду м.Бонн від 10.02.2023 року, відповідно до якого сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали мирову угоду, відповідно до умов якої сторони погодили, що місце проживання дитини визначено з батьком, батьки погоджуються, що матір дитини повинна мати контакт з дитиною, батьки хочуть зробити все можливе для того, щоб дитина отримала психологічну допомогу.

Ухвалою суду від 22 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 01 липня 2025 року справу направлено до Верховного суду для визнання підсудності в порядку ст.29 ЦПК України.

Постановою Верховного суду від 10 липня 2025 року визначено підсудність вказаної справи Радивилівському районному суду Рівненської області.

В судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо залишення позову без розгляду з огляду на те, що після відкриття провадження у справі судом встановлено, що у суді іноземної держави є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 , адвокат Замета Н.О. заперечила щодо залишення позову без розгляду, вказавши що твердження відповідача про перебування в розгляді в Сімейному суді м.Бонн аналогічного спору з ОСОБА_1 не відповідає дійсності. Вказала, що дійсно в провадженні Сімейного суду м.Бонн перебувають справи, де учасниками є позивач та відповідач, однак предмети спорів інші, зокрема щодо одноосібної опіки дитини батьком, щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. У справі №407 F 8/23 між сторонами було укладено мирову угоду, умови якої ОСОБА_1 не виконує, в зв`язку з чим ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про невиконання умов мирової угоди. ОСОБА_2 із заявою про встановлення графіку спілкування з сином до суду в м.Бонн не зверталась.

Відповідач ОСОБА_1 , підтримав позицію щодо залишення позову без розгляду. Свою позицію обґрунтовував тим, що у провадженні Сімейного суду м.Бонн перебуває цивільна справа за його заявою до ОСОБА_2 про передачу права визначення місця проживання дитини для її одноосібного здійснення (справа 407 F 8/23), де між ними було укладено мирову угоду. ОСОБА_2 звернулась до суду м.Бонн із заявою про визначення порядку спілкування з дитиною (справа 407F 102/23) та із заявою про передачу їй батьківської опіки на сином (справа 407F 103/23). Розгляд вказаних справ триває та рішення на даний час не прийнято.

Заслухавши міркування та пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши повідомлені обставини, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 04 червня 2005 року перебували у шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 17 листопада 2016 року розірвано. В шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_2 є громадянкою України, зареєстрована в АДРЕСА_1 , на час розгляду справи проживає АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 є громадянином України, зареєстрований АДРЕСА_3 , на час розгляду справи проживає Бушштр., 66 53113 ОСОБА_8 .

Малолітній ОСОБА_9 з березня 2022 року проживає Бушштр., 66 53113 ОСОБА_8 .

Проживання сторін на час розгляду справи за межами України сторонами не заперечується.

Відповідно до документів у перекладі з німецької мови вбачається, що 11.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до дільничного суду ОСОБА_10 (відділення з прийому заяв) із заявою до ОСОБА_2 про передачу права визначення місця проживання дитини для одноосібного здійснення (справа 407F 8/23). 12.04.2023 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про визначення порядку спілкування з дитиною ОСОБА_11 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 . (справа 407F 102/23). 20.04.2023 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про передачу батьківської опіки щодо дитини ОСОБА_3 (справа 407F 103/23).

На даний час в сімейному суді м.Бонн Німеччина знаходяться вказані справи, що підтверджено документами, наданими сторонами, зокрема висновком психологічної експертизи щодо дитини ОСОБА_3 у сімейній справі відносно дитини справа №407F 103/23, протокол спілкування судді з дитиною 20.04.2023 року (№407F 102/23), протокол спілкування судді з дитиною 09.05.2025 року (справа №407F 102/23).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про міжнародне приватне право», іноземним елементом є ознака, що характеризує приватноправові відносини, які регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

За вищезазначеним визначенням, оскільки судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_1 , малолітня дитина ОСОБА_9 , як на момент відкриття провадження у даній цивільній справі, так і на даний час є громадянами України, які постійно проживають за її межами, дана цивільна справа у розумінні Закону України «Про міжнародне приватне право» відноситься до категорії справ з іноземним елементом. Відповідно до ст.2 вищезазначеного Закону, він застосовується до низки питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, у тому числі до питань визначення застосовуваного права та підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Питання підсудності справ з іноземним елементом визначене у Розділі ХІІ Закону України «Про міжнародне приватне право». Так, відповідно до ст.75 вказаного Закону, підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися. Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та про наявність таких підстав суду стало відомо до відкриття провадження у справі. Суд залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження у справі буде з`ясовано, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Під час розгляду даної цивільної справи, після відкриття провадження у ній судом встановлено, що у суді іноземної держави є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

А саме в сімейному суді м.Бонн Німеччина на розгляді перебуває заява ОСОБА_1 про передачу права визначення місця проживання дитини для одноосібного здійснення, (справа 407F 8/23) із заявою ОСОБА_2 про визначення порядку спілкування з дитиною, номер справи №407F 102/23, відповідно до якої ОСОБА_2 заявлено вимогу про визначення порядку спілкування з дитиною. Судове рішення у цій справі, що розглядається компетентним судом іноземної держави, як встановлено з наданих документів та пояснень учасників процесу, на момент розгляду даної цивільної справи не ухвалено.

Вказана обставина, відповідно до ч.3 ст.75 Закону України «Про міжнародне приватне право», є підставою для залишення даного позову ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, заявленого до компетентного суду України, без розгляду.

При цьому суд бере до уваги, що вказані обставини існували на момент вирішення судом питання відкриття провадження у даній цивільній справі, проте не були відомі суду, що мало наслідком відкриття провадження у ній, за наявності відповідно до ч.2 ст.75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підстав для відмови у його відкритті.

Суд бере до уваги, що встановлені у ст.76 вищезазначеного Закону підстави визначення підсудності справ судам України, а також встановлені у ст.77 цього Закону обставини виключної підсудності справи судам України у даному випадку відсутні.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Положення ч.3 ст.75 Закону України «Про міжнародне приватне право» кореспондуються з положеннями п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України, відповідно до якої якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

За таких обставин суд вбачає правові підстави для залишення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.3, 44, 257-261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа служба в справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною залишити без розгляду

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 04.09.2025 року.

Суддя В.О. Троцюк