Провадження № 2/389/733/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

09 вересня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - Берднікової Г.В.

при секретарі - Іваніні В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Айконс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №1123866 від 08 жовтня 2020 року в розмірі 11474 грн. 75 коп. та судові витрати по справі в сумі 2422 грн. 40 коп..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08 жовтня 2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1123866 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Умовами договору визначено суму кредиту - 3 500 грн., дату надання кредиту - 08 жовтня 2020 року, строк кредиту - 15 днів, валюту кредиту - UAH, стандартна процентну ставку 1,90% в день.

28 квітня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1171691 від 22 жовтня 2020 року укладеним з ОСОБА_2

28 квітня 2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №1-28/04/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1171691 від 22 жовтня 2020 року, укладеним з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», ТОВ «ФК «АЙКОНС», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до ОСОБА_2 ..

Станом на 21 березня 2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 11474 грн. 75 коп., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3 500 грн., заборгованості за комісіями і відсотками в розмірі 1989 грн. 75 коп., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 5985 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява, в якій він просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у розумінні положень п.п.3,4 ч.8 ст.128 ЦПК України. Про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, клопотання про розгляд справи за його участю суду не надходили.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 1123866 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний шляхом відтворення позичальником одноразового ідентифікатора, надісланого на номер телефону відповідача. Умовами договору визначено суму кредиту - 3 500 грн.; дату надання кредиту - 08 жовтня 2020 року; строк кредиту - 15 днів (з можливістю його пролонгації в порядку, визначеному розділом 4 договору, шляхом ініціювання клієнтом продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту укладанням додаткової угоди до договору); валюту кредиту - UAH; знижену процентну ставку 0,01% від суми кредиту (якщо клієнт в строк, визначений п.1.3 договору здійснить повне погашення кредитної заборгованості, або здійснить таке погашення протягом 3 днів що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в графіку платежів), стандартну процентну ставку 1,9% в день. Кредит надається у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 , зазначену позичальником в особистому кабінеті (а.с.24-27).

ОСОБА_1 акцептував договір в інформаційно-телекомунікаційній системі http://credit7.ua/ 08 жовтня 2020 року одноразовим ідентифікатором А991, відправленим на номер телефону НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с.19).

08 жовтня 2020 року в системі iPay.ua на картку - маска картки НОМЕР_3 перераховано 3500 грн. з призначенням платежу: «зачисление 3500 грн на карту НОМЕР_3 », що підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» вих.№2643_59 від 21 травня 2025 року (а.с.38).

28 квітня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1123866 від 08 жовтня 2020 року укладеним з ОСОБА_1 (а.с.18;30-33).

28 квітня 2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №1-28/04/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1123866 від 08 жовтня 2020 року, укладеним з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», ТОВ «ФК «АЙКОНС», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 (а.с.17;20-23).

З виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № 1123866 від 08 жовтня 2020 року встановлено, що станом на 21 березня 2025 року заборгованість за кредитним договором становить 11474 грн. 75 коп., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3 500 грн., заборгованості за комісіями і відсотками в розмірі 1989 грн. 75 коп., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 5985 грн. (а.с.16).

28 березня 2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» направлено ОСОБА_2 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором №1171691 від 22 жовтня 2020 року на суму 11474 грн. 75 коп. (а.с.15).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Укладення ОСОБА_1 в електронній формі договору № 1123866 від 08 жовтня 2020 року узгоджується з письмовими доказами по справі та відсутністю заперечень відповідача з цього приводу.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики, кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Суд визнає доведеним перерахування первісним кредитором коштів ОСОБА_1 , оскільки даний факт не спростовується відповідачем та підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ».

У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки.

Відповідно частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.

За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ст. 1048 ЦК України, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18.

У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

За п.3.1 договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Пунктом 9.11 договору сторони погодили, що проценти, нараховані згідно з цим договором, після строку користування кредитом, визначеного п.1.3 договору, чи продовженого відповідно до розділу 4 договору, є процентами, що має право нараховувати товариство за понадстрокове користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Нарахування коштів за понадстрокове користування грошовими коштами здійснюється в момент сплати.

За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд вважає доведеним набуття права вимоги ТОВ «ФК «АЙКОНС» за договором № 1123866 від 08 жовтня 2020 року до ОСОБА_1 ..

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач уклавши з банком кредитний договір, користуючись наданими їй кредитними коштами та достовірно знаючи про умови кредитування, як свідчить його підпис у договорі, порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення тіла кредиту, процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом в розмірі 11474 грн. 75 коп., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3 500 грн., заборгованості за комісіями і відсотками в розмірі 1989 грн. 75 коп., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 5985 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

У відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір.

Щодо стгнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10500 грн. 00 коп. суд дійшов наступного висновку.

Ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики.

Згідно з ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач, на підтвердження витрат на правову допомогу надав: копію договору про надання правової допомоги від 16.06.2025 року, копію акта про отримання правової допомоги від 24.07.2025 року згідно договору від 16.06.2025 року, копію рахунку на оплату № 24.07.2025-3 від 24.07.2025 року та копію платіжної інструкції № 11926 від 24.07.2025 року на оплату послуг у сумі 10500 грн..

Проаналізувавши детальний опис виконаних робіт, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача витрат понесених позивачем на правничу допомогу у заявленому розмірі в сумі 10500 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 2,4,12,13,81,89,141,223, 259, 263-265,274,280-282,284,354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Айконс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Айконс", заборгованість за кредитним договором № 1123866 від 08 жовтня 2020 року в сумі 11474 (одинадцять тисяч чотириста сімдесят чотири) 75 коп. та судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Айконс" понесені витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500 (десять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК Айконс", місце знаходження: вулиця Саперне Поле, буд.12, місто Київ, .

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Суддя Г.В. Берднікова